Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року Справа№200/1427/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черникової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у письмову провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) «Електронний суд» звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить: 
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків здійснення перерахунку грошового забезпечення виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 за період з 11.01.2022 по 19.05.2023 за кодом економічної класифікації 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців»; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків здійснення перерахунку грошового забезпечення виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 за період з 11.01.2022 по 19.05.2023, починаючи з 11.01.2022 по день фактичного здійснення перерахунку – 30.01.2026 за кодом економічної класифікації 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців».
В обґрунтування позову позивач зазначає, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.04.2025 по справі № 200/1882/25 військовою частиною НОМЕР_1 позивачу нараховано і 30.01.2026 здійснено перерахунок грошового забезпечення та виплачено 179 180,84 грн. Проте, відповідачем при виплаті вищевказаної заборгованості по перерахунку грошового забезпечення компенсація втрати частини доходу, що передбачена ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» не нарахована та не виплачена. Відповідач листом від 18.02.2026 № 1553/4073 повідомив позивача про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду із даним позовом. 

Ухвалою суду від 09 березня 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
10 березня 2026 року до суду надійшов від відповідача відзив на позовну заяву. 
У відзиві на позовну заяву, військова частина НОМЕР_1 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, зазначивши, що Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 не передбачена виплата військовослужбовцям компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків здійснення перерахунку грошового забезпечення. Також не передбачено жодним нормативним актом є вимога виплатити компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків здійснення за кодом економічної класифікації 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців».

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України згідно паспорта НОМЕР_2 , який виданий Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області 06 вересня 2006 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; згідно посвідчення серії НОМЕР_4 від 31 березня 2016 року позивач є учасником бойових дій. 
Відповідач, Військова частина яка зареєстрована за місцезнаходженням: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у справі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року по справі №200/1882/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_6 про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнана протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_6 , яка полягала у незастосуванні п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції, чинній до 24 лютого 2018 року, та п. 1 Приміток до Додатку 1 та п. 1 Приміток до Додатку 14 до цієї постанови при обчисленні ОСОБА_1 розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням в період з 11 січня 2022 року по 19 травня 2023 року включно, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_6 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, за період з 11 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року включно, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та виплатити різницю з урахуванням виплачених сум.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_6 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, за період з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року включно, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та виплатити різницю з урахуванням виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Рішення набрало законної сили 17 червня 2025 року. 
На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року по справі №200/1882/25 військовою частиною НОМЕР_1 позивачу нараховано з урахуванням раніше виплачених сум суму грошового забезпечення за період 2022-2023 роки у розмірі 179 180,84 грн, до виплати на картковий рахунок – 179 180,84 грн, 30 січня 2026 року здійснена виплата донарахованих коштів у розмірі 179 180,84 грн на рахунок позивача, що підтверджується відповідною випискою наданою позивачем.
Встановлені обставини не є спірним питанням між сторонами.
В листі від 18.02.2026 №1553/4073 Військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено позивача про те, що виплата компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків здійснення перерахунку грошового забезпечення за рішенням суду №200/1882/25 не передбачена.
Отже, спірним питанням у цій справі є невиплата позивачу компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованих сум грошового забезпечення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до статей 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).
Згідно зі статями 1,2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі грошового забезпечення). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).
Системний аналіз вищенаведених норм, дає підстави для висновку, що у разі несвоєчасної виплати сум грошових доходів громадян (грошового забезпечення) провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.
Під час розгляду справи судом встановлено, що 30.01.2026 відповідачем на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/1882/25 здійснено виплату донарахованих сум грошового забезпечення за період з 11 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року та період з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року у розмірі 179 180,84 грн. 
Отже, несвоєчасне нарахування сум грошового забезпечення у зв`язку з неправомірним визначенням посадового окладу, та інших складових, що встановлено судовим рішенням, тобто з вини органу, що призначає і виплачує грошове забезпечення, а тому позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків її виплати. При цьому, компенсація, передбачена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплачується у разі порушення строків виплати доходу (грошового забезпечення), а не порушення строків виконання рішення.
Суд звертає увагу на те, що оскільки позивачу здійснено виплату донарахованих сум грошового забезпечення датою «30.01.2026», суд дійшов висновку, що належним способом захисту є: 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати донарахованої суми грошового забезпечення за період за період з 11 січня 2022 року по 19 травня 2023 року, виплаченої 30 січня 2026 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/1882/25; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 11 січня 2022 року по 30 січня 2026 року, у зв`язку з порушенням термінів виплати донарахованої суми грошового забезпечення за період з 11 січня 2022 року по 19 травня 2023 року, виплаченої 30 січня 2026 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/1882/25.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2025 року по справі №420/16557/24.
Щодо заявленої вимоги про здійснення нарахування та виплати компенсації за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» суд зазначає наступне. 
Відповідно до п.1.1. Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333 (далі Інструкція № 333), економічна класифікація видатків бюджету призначена для розмежування видатків бюджетних установ та одержувачів бюджетних коштів за економічними характеристиками операцій, які здійснюються відповідно до функцій держави та місцевого самоврядування. Економічна класифікація видатків бюджету забезпечує єдиний підхід до всіх учасників бюджетного процесу з точки зору виконання бюджету.
Згідно з підпунктом 2.1.1.2 Інструкції Код 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» застосовується на: 1) грошове утримання (забезпечення) військовослужбовців, осіб, які є гласними і негласними штатними працівниками, з числа осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу, у тому числі основні та додаткові види виплат; 2) заохочення, передбачені законодавством; 3) відшкодування податку на доходи фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, співробітниками Служби судової охорони та особами рядового і начальницького складу у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, згідно із законодавством; 4) одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби військовослужбовців, осіб, які є гласними і негласними штатними працівниками, з числа осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу.
Системний аналіз відповідних положень законодавства дає підстави для висновку, що видатки на компенсацію втрати частини грошових доходів не належать до видатків «Грошове забезпечення військовослужбовців».
Разом з тим, п. 2.6. Інструкції № 333 передбачено Код 2800 «Інші поточні видатки».
За цим кодом здійснюються видатки, які не пов`язані з придбанням товарів та послуг установами, у тому числі: 9) виконання судових рішень (як у безспірному, так і добровільному порядку незалежно від економічної суті платежу), крім виплат, передбачених підпунктом 27 підпункту 2.5.3 пункту 2.5 цієї глави цієї Інструкції, щодо: відшкодування збитків, майнової (матеріальної) та моральної (немайнової) шкоди юридичним та фізичним особам згідно з рішенням суду; інші виплати юридичним та фізичним особам згідно з рішенням суду, у тому числі виплати, що здійснюються на виконання судових рішень за позовами суддів на їх користь згідно із законодавством. Перерахування (сплата) податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також інших податків і зборів, які у встановлених законодавством випадках підлягають нарахуванню/утриманню на/з сум виплат за рішеннями суду, здійснюються за цим кодом; відшкодування судових витрат.
Отже, виконання судових рішень здійснюється за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», оскільки КЕКВ 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» має інше цільове призначення.
Враховуючи викладене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 
Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Беручи до уваги наведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Частиною 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відтак судові витрати зі сплати судового збору в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 11 січня 2022 року по 30 січня 2026 року у зв`язку з порушенням термінів виплати донарахованої суми грошового забезпечення за період з 11 січня 2022 року по 19 травня 2023 року, виплаченої 30 січня 2026 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/1882/25.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 11 січня 2022 року по 30 січня 2026 року у зв`язку з порушенням термінів виплати донарахованої суми грошового забезпечення за період з 11 січня 2022 року по 19 травня 2023 року, виплаченої 30 січня 2026 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/1882/25.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/). 

Суддя А.О.Черникова