РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/9450/25
Пров. №2/766/534/26 
26 травня 2026 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Зацепілін В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голопристанської міської військової адміністрації Скадовського району Херсонської області про визнання права власності,
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ними право власності на житловий будинок під номером АДРЕСА_1 загальною площею 117,7 кв.м, житловою площею 39,4 кв.м, допоміжна площа 78,3 кв.м.
В обґрунтування позову вказав, що він є власником домоволодіння згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок серія НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Новозбур`ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області на підставі рішення виконкому Новозбур`ївської сільської ради від 27.10.2004 року № 104. Інформація про реєстрацію зазначеного права власності не була внесена до Державного реєстру речових прав на майно, оскільки реєстру на той час ще не існувало. З метою реєстрації права власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно, але йому було відмовлено з тих підстав, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.06.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалами суду від 31.07.2025 та 27.10.2025 за клопотанням сторони позивача суд здійснював заміну відповідача на належного, остаточно позов пред`явлений до Голопристанської міської військової адміністрації Скадовського району Херсонської області.
12.11.2025 від представника надійшов відзив на позов, відповідно до якого Голопристанська МВА вважає права позивача порушеними та такими, що підлягають судовому захисту у зв`язку з окупацією та неможливістю перевірки в паперовому вигляді реєстрації права власності, додатково зазначає, що помилки у прізвищі позивача необхідно захищати окремо шляхом встановлення факту належності.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.01.2026 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду за суттю.
В судове засідання сторони не прибули, в матеріалах справи наявні заяви сторін про розгляд справи у відсутність.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
З паспорта позивача серії НОМЕР_2 , виданим Голопристанським РВ УМВС України в Херсонській області 26.12.2006 року вбачаєтся, що ОСОБА_1 зареєстрований з 06 серпня 1991 року у будинку АДРЕСА_1 .
На підставі рішення виконавчого комітету Новозбур`ївської сільської ради народних депутатів Голопристанського району Херсонської області від 10 березня 1998 року № б/н «Про виділення земельних ділянок та про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель», Позивачу виділено земельну ділянку і дозволено будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель в АДРЕСА_2 , площа ділянки: 0,46(ш-46.0х100,0).
У 1998 році на даний будинок виготовлено будівельний паспорт № 12, затверджений архітектором Голопристанського району 28.07.1998 року, в якому забудовником вказаний « ОСОБА_2 ».
22 вересня 2004 року Херсонським державним бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , в якому зазначено, що будинок складається із трьох житлових кімнат, площа за внутрішнім обміром 119,6 кв.м, загальна площа – 117,7 кв.м, житлова – 39,4 кв.м, підсобна – 78,3 кв.м, площа приміщень, що не включена в загальну – 1,9 кв.м.
Вищевказаний житловий будинок прийнято в експлуатацію у 2004 році, що підтверджується Актом № 47 про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом жилого будинку і господарських будівель в АДРЕСА_2 , затвердженим рішенням виконкому Новозбур`ївської ради народних депутатів № 107 від 27.10.2004 року. Згідно з даним Актом, комісія встановила, що забудова земельної ділянки почата 28 липня 1998 року, закінчена 05 жовтня 2004 року; площа земельної ділянки: 0,25 га - під індивідуальне будівництво; на ділянці забудовано: поверховий житловий будинок, який складається з 3-х кімнат, корисна площа 117,7 кв.м, житлова площа 39,4 кв.м, висота кімнат 2,8 м, зовнішні розміри будинку в плані: 13.0х10.77 (з підвалом)сіни 2.Іх6,5, тераса: 3.0х2,І. В акті зазначено, що комісія постановила: закінчений будівництвом жилий будинок і господарські будівлі на земельній ділянці гр. ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , рахувати прийнятим в експлуатацію.
10 грудня 2004 року виконавчим комітетом Новозбур`ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 , а саме: на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , підстава – рішення виконкому Новозбур`ївської сільської ради від 27.10.2004 року № 104.
Того ж дня, право власності на вказаний будинок зареєстровано в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 1, номер запису: 124, реєстровий номер: 8958598, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 10.12.2004 року за номером: 5791671, та відміткою на вищезазначеному свідоцтві. 
З метою реєстрації права власності в державному реєстрі прав на нерухоме майно, позивач звернувся із заявою до державного реєстратора виконавчого комітету Вінницької міської ради, яким прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №78503633 від 22.04.2025 року через відсутність відомостей про прийняття будинку в експлуатацію та різниці у написанні прізвища у свідоцтві про право власності, внаслідок чого позивач був вимушений звернутися до суду.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність», який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК України 2004 року, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.
Крім того, за положеннями статті 128 Цивільного кодексу Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві.
Таке правове регулювання правовідносин з права власності на майно застосовується до прав, які виникли, або могли виникнути до січня 2004 року.
За ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
03.08.2004 набув чинності Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а з 01.01.2013 в Україні запроваджено систему державної реєстрації прав.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 р. № 484) затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Приписами абз.1 п.3 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Оскільки на момент набуття у власність житлового будинку, закон передбачав реєстрацію права власності у Бюро технічної інвентаризації, що було виконано позивачем, суд дійшов висновку про правомірність набуття позивачем права власності на спірний житловий будинок.
Згідно з п.1 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способом захисту порушеного, оспорюваного цивільного права може бути визнання права.
Судом встановлено, що невідповідності написання прізвища власника в свідоцтві про право власності на житло пов`язано з перекладом з російської на українську мову. Крім того, паспорт громадянина України виданий позивачеві 26.12.2006 року, тоді як свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння видане 10.12.2004. Сукупність зібраних доказів надає суду підстави дійти висновку про належність позивачеві свідоцтва серії НОМЕР_1 від 10.12.2004.
Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.
Згідно положень Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за №1668/39004 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», територія Голопристанської міської громади Скадовського району Херсонської області перебуває під тимчасовою окупацією.
Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правову позицію щодо застосування статті 392 ЦК України і звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18.
Встановлено, що позивач правомірно набув у власність спірний житловий будинок, однак, у зв`язку із тимчасовою окупацією Скадовського району Херсонської області та не внесенням вищевказаних відомостей до електронного реєстру права власності позбавлений можливості зареєструвати у встановленому законом своє право власності.
За вказаних вище обставин та враховуючи вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача та визнання за ним права власності на житловий будинок.
Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.
Рішення в повному обсязі складено 26.05.2026 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 7, 9, 10, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Голопристанської міської військової адміністрації Скадовського району Херсонської області (ЄДРПОУ 45135145, місцезнаходження: Херсоснька область Скадовський район, м.Гола Пристань, вул. Т.Шевченка, 14) про визнання права власності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 ) право власності на житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , загальною площею 117,7 кв.м, житловою площею 39,4 кв.м, допоміжна площа 78,3 кв.м. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Херсонського апеляційного суду безпосередньо. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя	О.  В.  Ус