Справа № 712/10756/25
Провадження № 2/712/373/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2026 року         м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого – судді Пономаря В.О.,
за участі секретаря судового засідання Рясик Д.Д.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на дітей,
ВСТАНОВИВ:
І. Описова частина
1.1. Короткий виклад позиції позивача, відповідача та третіх осіб
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дітей.
Позов мотивовано тим, що сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу діти проживають разом із позивачем, а з відповідача стягуються аліменти на їх утримання.
Позивач зазначала, що у 2024-2025 роках нею були понесені додаткові витрати на дітей, зумовлені особливими обставинами, зокрема на забезпечення навчання сина, придбання для нього комп`ютерної техніки та медичного одягу, а також на лікування, медичні обстеження, заміну окулярів, додаткове навчання та витрати, пов`язані із завершенням навчання доньки у школі. Вказувала, що відповідач добровільної участі у відшкодуванні цих витрат не взяв, хоча має можливість брати участь у додаткових витратах на дітей.
Надалі позивачка подала заяву про доповнення підстав позову, у якій зазначила, що після подання позову виникли нові додаткові витрати на дочку у зв`язку із її зарахуванням на навчання до Черкаського національного університету ім. Богдана Хмельницького та придбанням 10.08.2025 ноутбука для забезпечення навчального процесу. У зв`язку з цим ОСОБА_1 збільшила розмір позовних вимог та в остаточній редакції просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина у сумі 19 523,25 грн, на утримання дочки у сумі 33 125,27 грн, а всього 52 648,52 грн, а також судові витрати.
Відповідач ОСОБА_4 , діючи через свого представника ОСОБА_7 , подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у його задоволенні повністю. Відповідач вважав, що заявлені позивачкою витрати не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, оскільки не доведено наявності особливих обставин, з якими закон пов`язує обов`язок батьків брати участь у таких витратах, витрати не були з ним погоджені та не доведені належними і допустимими доказами. Зокрема, відповідач заперечував проти віднесення до додаткових витрат вартості придбаного для сина ноутбука та медичного одягу, витрат на лікування доньки, оплату репетиторів і витрат, пов`язаних із завершенням навчання у школі. Крім того, відповідач посилався на свій сімейний та матеріальний стан, зазначаючи, що перебуває у новому шлюбі та має на утриманні ще одну дитину. Також просив відмовити у стягненні з нього витрат позивачки на правничу допомогу та стягнути на його користь понесені ним судові витрати. 
Третя особа ОСОБА_5 подав письмові пояснення, у яких позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю.У поясненнях зазначив, що навчається на 1 курсі Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова за спеціальністю «Медицина» за кошти державного бюджету. На період навчання проживає у м. Вінниця, а також має місце проживання у м. Черкаси разом із матір`ю та молодшою сестрою. Поточні витрати, пов`язані з його навчанням, проживанням, харчуванням, проїздом, побутовими потребами та придбанням навчальної літератури, покриваються за рахунок аліментів і коштів, які надає мати.
Разом із тим частина витрат є одноразовими та значними, пов`язаними з особливими обставинами навчання у закладі вищої освіти, а тому не покривається розміром аліментів. Зокрема, пояснив, що для виконання навчального плану, доступу до онлайн-матеріалів, електронних ресурсів, підготовки презентацій, рефератів, лабораторних і практичних робіт, а також участі в дистанційних заняттях йому необхідний персональний комп`ютер - ноутбук. Також зазначив, що медичний одяг є обов`язковою вимогою університету для допуску до практичних занять і лекцій, оскільки забезпечує дотримання санітарних норм, безпеки та професійного вигляду під час навчання.
У зв`язку з цим ОСОБА_5 просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
1.2. Рух справи в суді першої інстанції, процесуальні рішення
Позовна заява ОСОБА_1 08.08.2025 надійшла до Соснівського районного суду м. Черкаси.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.08.2025 відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представником відповідача ОСОБА_3 30.09.2025 подано відзив на позовну заяву.
Ухвалою судді від 06.10.2025 задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Представником позивача 06.11.2025 подано заяви про збільшення позовних вимог, доповнення підстав позову, надання додаткового строку для подання доказів, які ухвалами суду від 10.03.2026, занесеними до протоколу судового засідання прийняті до розгляду.
Третьою особою ОСОБА_5 17.12.2025 подано пояснення по суті справи.
Суд 04.06.2026 перейшов до стадії ухвалення рішення.
1.3. Позиції сторін в судовому засіданні
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Гарбазей Д.О. підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили задовольнити позовну заяву з наведених у ній мотивів та підстав.
Представник відповідач ОСОБА_3 просила відмовити в задоволенні позовної заяви, посилаючись на підстави, наведені у відзиві.
ІІ. Мотивувальна частина рішення
2.1.Положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, підписаною Україною 21.02.1990 та ратифікованою Україною 27.02.1991, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано або вони взагалі не перебували в ньому.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), що передбачено ч. 1 ст. 185 СК України.
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (ч. 2 ст. 185 СК України).
Верховний Суд у постанові від 08.05.2023 у справі № 756/9882/19 зазначив, що аналіз відповідних приписів Закону (ст. 141, 185 СК України) свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.04.2022 у справі № 761/27222/10 (провадження № 61-8815св21).
У постанові від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд виснував, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.08.2020 у справі № 336/1488/19 визначає, що особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними факторами.
Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. З аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять: а) навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком /матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі;
б) розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтвердженні відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками;
в) оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там);
г) лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами).
2.2. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Судом установлено, що 02.04.2016 між ОСОБА_1 та  ОСОБА_4 зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.02.2024, залишеним зміненим у мотивувальній частині постановою Черкаського апеляційного суду від 17.04.2024, шлюб між сторонами розірвано. 
Також рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.07.2024 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 – у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.01.2024 і до досягнення дітьми повноліття. 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 22.05.2025 рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.02.2025 - змінно, зменшено розмір аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_5 , з 1/6 до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 08.11.2024 та до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення сином 23-х річного віку.
Наказом Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова від 09.08.2024 № 325 ОСОБА_5 зараховано з 01.09.2024 студентом 1 курсу очної денної форми здобуття освіти за спеціальністю «Медицина» за кошти державного (регіонального) бюджету.
Наданим фіскальним чеком ТОВ «Комфі Трейд» від 18.08.2024 підтверджується придбання ноутбука Asus TUF Gaming A15 FA506NC-HN012 Graphite Black вартістю 35 998,00 грн.
Наведені докази підтверджують, що ОСОБА_5 після зарахування до закладу вищої освіти фактично навчається за денною формою, а навчальний процес передбачав також використання дистанційних технологій, у зв`язку із чим для забезпечення навчання використовувалася комп`ютерна техніка.
Щодо дочки сторін, ОСОБА_6 , судом установлено, що на підтвердження стану її здоров`я позивачкою подано копії результатів офтальмологічних обстежень. Зокрема, згідно з результатами обстеження ТОВ «Наш зір» від 02.08.2021 у ОСОБА_6 встановлено короткозорість з астигматичним компонентом обох очей. Із результатів обстеження від 19.03.2024 та від 02.05.2025 вбачається діагноз: вроджений складний міопічний астигматизм обох очей середнього ступеня, а також надано рекомендації щодо корекції зору окулярами та динамічного спостереження.
На підтвердження понесених витрат, пов`язаних із корекцією зору дочки, позивачем наданоо товарний чек салону-магазину «Доктор Оптика» та документ про оплату від 21.06.2024, з яких убачається придбання товарів оптики на суму 1 681,00 грн, а також фіскальний чек від 02.05.2025 про оплату консультаційно-діагностичних послуг в сумі 750,00 грн.
Крім того, з наданого бланка рекомендованих досліджень DniproLab з`ясовано, що ОСОБА_6 призначалися лабораторні дослідження. Рахунком № 3131735 від 03.02.2025 та фіскальним чеком підтверджується оплата таких досліджень на суму 1 629,00 грн.
Також матеріали справи містять довідку Черкаської спеціалізованої школи І–ІІІ ступенів № 3 Черкаської міської ради Черкаської області від 03.03.2025 № 69, відповідно до якої ОСОБА_6 у 2025 році завершує здобуття повної загальної середньої освіти, а довідка видана для подання до регіонального центру оцінювання якості освіти для реєстрації для участі в національному мультипредметному тесті.
На підтвердження витрат, пов`язаних із навчанням дочки (оплату послуг репетиторів), подано платіжні інструкції про оплату освітніх послуг за ОСОБА_8 на користь ФОП ОСОБА_9 на загальну сумі 4 400,00 грн та на користь ФОП ОСОБА_10 на загальну суму 17 706,00 грн.
Як докази доводів позивачки про понесення додаткових витрат, пов`язаних із завершенням ОСОБА_6 навчання у школі та участю у випускних заходах, до матеріалів справи долучено фотознімки урочистого заходу, на яких зафіксовано дочку сторін у святковому одязі.
Крім того, матеріали справи містять платіжні інструкції від 14.02.2025, 12.03.2025 та 15.05.2025, відповідно до яких позивачкою перераховано кошти з призначенням платежу «на випускний ОСОБА_6 » в сумі 1 500,00 грн, 3 500,00 грн та 1 507,54 грн.
Також позивачкою подано розрахункові документи, які, за її твердженням, підтверджують придбання для дочки святкового одягу для участі у випускних заходах, зокрема фіскальні чеки від 07.02.2025 на суму 200 грн, від 05.04.2025 на суму 1 899,00 грн щодо придбання жіночої сукні та вишиванки, а також інші розрахункові документи від 24.04.2025 на суму 3 922,50 грн.
Окрім цього, до справи долучено рукописні розрахунки збору та використання коштів на організацію випускного заходу, з яких убачається, що кошти збиралися, зокрема, на проведення урочистостей та святкування, а серед витрат зазначено оплату ведучої, музичного забезпечення, фотозони, фотографа, медалей, продуктів, напоїв та інших організаційних потреб.
Після закінчення школи ОСОБА_6 вступила до Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького, де відповідно до довідки навчального закладу від 18.09.2025 № 397 навчається на 1 курсі денної форми навчання Навчально-наукового інституту економіки і права за контрактом.
На підтвердження доводів про понесення витрат, пов`язаних із забезпеченням навчання ОСОБА_6 , до матеріалів справи долучено фіскальний чек, з якого вбачається придбання 10.08.2025 ноутбука Lenovo IdeaPad Slim 5 16ABR8 вартістю 25 999,00 грн. 
Також судом установлено, що 07.05.2024 відповідач ОСОБА_4 зареєстрував шлюб із ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 559. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_12 , що підтверджує свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
2.3. Оцінка аргументів, наведених учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову
Щодо стягнення додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_5 .
Позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині стосуються, зокрема, відшкодування половини вартості ноутбука Asus TUF Gaming A15 FA506NC-HN012 Graphite Black, придбаного 18.08.2024 для забезпечення навчання сина сторін ОСОБА_5 . 
Відповідач заперечував проти задоволення цієї вимоги, посилаючись на те, що придбання ноутбука не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України. 
Оцінюючи наведені доводи, суд виходить із такого.
ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та на дату придбання ноутбука 18.08.2024 був неповнолітнім. Отже, на момент фактичного понесення спірних витрат між сторонами існували правовідносини щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, врегульовані ст. 185 СК України.
З матеріалів справи вбачається, що наказом Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова від 09.08.2024 № 325 ОСОБА_5 зараховано з 01.09.2024 студентом 1 курсу очної денної форми здобуття освіти за спеціальністю «Медицина» за кошти державного бюджету. Отже, придбання ноутбука було здійснене безпосередньо після зарахування сина до закладу вищої освіти та перед початком навчального року.
Суд ураховує, що здобуття вищої освіти, у тому числі за спеціальністю «Медицина», об`єктивно передбачає необхідність постійного доступу студента до електронних освітніх ресурсів, навчальних матеріалів, електронних кабінетів, платформ дистанційного або змішаного навчання, виконання письмових, практичних, тестових та інших навчальних завдань, підготовки презентацій, опрацювання значного обсягу навчальної інформації та підтримання комунікації із закладом освіти.
Крім того, на момент придбання ноутбука в Україні діяв воєнний стан, що впливає на організацію освітнього процесу та зумовлює можливість застосування закладами освіти дистанційних або змішаних форм навчання залежно від безпекової ситуації. У таких умовах наявність у студента індивідуального технічного засобу для доступу до освітнього процесу є не лише зручною або бажаною, а об`єктивно необхідною передумовою належного навчання.
Суд визнає загальновідомою обставиною, яка відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребує доказування, що в сучасних умовах здобуття освіти, у тому числі в закладі вищої освіти, є практично неможливим або істотно ускладненим без використання комп`ютерної техніки. Це особливо актуально в умовах воєнного стану, коли освітній процес може організовуватися із застосуванням електронних освітніх платформ, дистанційних технологій, електронного документообігу та онлайн-комунікації.
З огляду на наведене, суд відхиляє доводи відповідача про те, що придбання ноутбука для сина є звичайною побутовою витратою, яка охоплюється поточним утриманням дитини. У цьому випадку витрата має одноразовий характер, безпосередньо пов`язана із початком навчання неповнолітнього сина у закладі вищої освіти та спрямована на забезпечення реальної можливості здобувати освіту в сучасних умовах.
Суд також бере до уваги, що відповідач не надав доказів того, що придбання ноутбука було непотрібним для навчання ОСОБА_5 , що син мав інший придатний індивідуальний технічний засіб, який забезпечував би повноцінну участь у навчальному процесі, або що вартість придбаного ноутбука є явно завищеною чи такою, що свідчить про придбання предмета розкоші, а не засобу для навчання.
Факт понесення витрат підтверджується фіскальним чеком ТОВ «Комфі Трейд» від 18.08.2024, з якого вбачається придбання ноутбука Asus TUF Gaming A15 FA506NC-HN012 Graphite Black вартістю 35 998,00 грн.
Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання батьків окремо не звільняє жодного з них від обов`язку брати участь у забезпеченні потреб дитини. З урахуванням принципу рівності обов`язків батьків, одноразового характеру витрати, її зв`язку з навчанням дитини та відсутності доказів неможливості відповідача брати участь у її покритті, суд вважає обґрунтованим покладення на відповідача обов`язку відшкодувати половину вартості придбаного ноутбука.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині стягнення з ОСОБА_4 додаткових витрат на придбання ноутбука для навчання сина ОСОБА_5 підлягають задоволенню у сумі 17 999,00 грн, що становить половину фактично понесених витрат у розмірі 35 998,00 грн.
Водночас з приводу заявлених вимог про стягненння витрат на спеціальний одяг, необхідний для забезпечення освітнього процесу сина ОСОБА_5 , суд зазначає таке.
Син сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент купівлі вказаного одягу (12.08.2025) досяг повноліття.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Отже, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15 та Верховного Суду від 12.09.2018 у справі № 706/721/17, від 25.02.2020 у справі № 521/4397/17.
Ураховуючи наведене, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог, заявлених за ст. 185 СК України, відсутні. Тому в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.
Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дочки ОСОБА_6 .
Оцінюючи доводи сторін та досліджені докази, суд виходить із того, що відповідно до ст. 141, 180, 185 СК України обов`язок щодо утримання дитини покладено на обох батьків, незалежно від розірвання шлюбу чи проживання окремо. Разом із тим участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину допускається не щодо будь-яких витрат, а лише тих, які викликані особливими обставинами, зокрема розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Розмір таких витрат визначається залежно від фактично понесених або передбачуваних витрат на дитину. Отже, для задоволення таких вимог позивач має довести не лише факт понесення витрат, а й наявність саме особливих обставин, які зумовили необхідність їх несення.
У цій справі позивачкою надано результати офтальмологічних обстежень від 02.08.2021, 19.03.2024 та 02.05.2025, товарний чек та документ про оплату товарів оптики, фіскальний чек про оплату консультаційно-діагностичних послуг, а також рахунок і чек щодо лабораторних досліджень. Однак самі по собі зазначені документи підтверджують лише факт проходження дочкою періодичних обстежень, корекції зору, заміни окулярів та проведення аналізів у зв`язку з підозрою на захворювання, але не доводять наявності таких особливих обставин у розумінні ст. 185 СК України, які б виходили за межі звичайних витрат на утримання дитини та зумовлювали обов`язок іншого з батьків нести саме додаткові витрати.
Суд ураховує, що наведена у справі медична документація не містить даних про тяжку хворобу дитини, каліцтво, ускладнений перебіг захворювання, призначення спеціального лікування або необхідність невідкладного чи тривалого медичного втручання. Так само вона не підтверджує, що проведені платні консультації, аналізи та придбання окулярів були зумовлені винятковим станом здоров`я дитини, а не потребами звичайного медичного спостереження та корекції зору. За таких обставин суд не знаходить достатніх підстав для висновку, що витрати на періодичне обстеження, лабораторну діагностику та заміну окулярів у цьому випадку мають характер додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України.
Окрім того, позивачкою не надано належних і допустимих доказів того, що відповідні обстеження та консультації об`єктивно не могли бути проведені у державних чи комунальних закладах охорони здоров`я на безоплатній основі, а звернення саме до приватних закладів було необхідним і безальтернативним. 
Отже, з огляду на недоведеність наявності особливих обставин, з якими закон пов`язує виникнення додаткових витрат на дитину, суд доходить висновку, що заявлені позивачкою витрати на обстеження, лабораторні дослідження, консультаційно-діагностичні послуги та придбання окулярів не підлягають стягненню з відповідача в порядку ст. 185 СК України, а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.
Доходячи такого висновку судом враховано правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 12.01.2022 у справі № 545/3115/19 від 29.04.2022 у справі № 761/27222/20.
Щодо витрат на оплату додаткових занять та послуг репетиторів для підготовки ОСОБА_6 до складання національного мультипредметного тесту та вступу до закладу вищої освіти, суд виходить із того, що такі витрати не можуть бути віднесені до додаткових витрат на дитину у розумінні ст. 185 СК України. 
При цьому суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 29.04.2022 у справі № 761/27222/20, відповідно до якого підготовка до зовнішнього незалежного оцінювання, заняття з репетитором для підготовки до вступу до вищого навчального закладу, а також придбання відповідних посібників не можуть вважатися розвитком особливих здібностей дитини та, відповідно, не є особливими обставинами у розумінні цієї норми. 
Отже, такі витрати охоплюються загальними витратами на утримання дитини і не підлягають окремому стягненню як додаткові.
Не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення витрат, пов`язаних із завершенням навчання ОСОБА_6 у школі та участю у випускних заходах. Надані позивачкою фотознімки, платіжні інструкції з призначенням платежу «на випускний», чеки на придбання сукні, вишиванки та інші розрахункові документи підтверджують факт понесення відповідних витрат.
Також суд бере до уваги, що в Україні завершення навчання у закладі загальної середньої освіти традиційно супроводжується урочистими та святковими заходами, проведення яких об`єктивно потребує певних фінансових витрат. Забезпечення участі дитини в таких заходах, придбання необхідного одягу та оплата організаційних витрат можуть розглядатися як прояв належного піклування про дитину та виконання батьками свого морально-етичного обов`язку.
Водночас сам по собі факт соціальної та емоційної значущості таких подій не означає, що відповідні витрати набувають статусу додаткових витрат у розумінні ст. 185 СК України. За змістом цієї норми додатковими є лише ті витрати, які викликані особливими обставинами, зокрема хворобою, каліцтвом дитини або розвитком її здібностей. Витрати ж на святковий одяг, участь у випускному вечорі, організацію урочистостей, фото- та музичний супровід, харчування та інші супутні витрати мають побутовий, соціальний і святковий характер, а тому не належать до додаткових витрат, передбачених ст. 185 СК України.
У зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Оцінюючи вимогу про стягнення витрат на придбання ноутбука, суд зазначає, що позивачка посилалася на те, що після повідомлення про рекомендацію ОСОБА_6 до зарахування до Черкаського національного університету ім. Б. Хмельницького нею 10.08.2025 було придбано ноутбук Lenovo IdeaPad Slim 5 16ABR8 вартістю 25 999,00 грн для забезпечення виконання дочкою навчального плану, практичних та лабораторних завдань, доступу до електронних сервісів університету та ефективного навчання в умовах застосування закладом освіти інформаційно-комунікаційних систем.
Суд бере до уваги, що позивачка надала докази, які підтверджують використання в освітньому процесі університету інформаційно-комунікаційних технологій та електронних сервісів, зокрема для ознайомлення студентів із завданнями, їх виконання, доступу до навчально-методичного забезпечення, електронних матеріалів, силабусів, робочих програм, гугл-класів, електронних журналів, створення презентацій та виконання інших навчальних завдань.
Крім того, на момент придбання ноутбука в Україні діяв воєнний стан, продовжений, зокрема, Указом Президента України від 14.07.2025 № 478/2025, затвердженим Законом України від 15.07.2025 № 4524-IX. Нормативне регулювання у сфері вищої освіти в умовах воєнного стану допускає організацію освітнього процесу з урахуванням безпекової ситуації, а наказом МОН України від 07.03.2022 № 235 врегульовано окремі питання організації роботи закладів фахової передвищої та вищої освіти на час воєнного стану.
За таких обставин суд вважає, що використання комп`ютерної техніки у цьому випадку не є лише бажаним чи факультативним засобом для навчання, а об`єктивно необхідне для належного виконання студенткою навчального плану, доступу до електронних освітніх ресурсів, виконання письмових, практичних і лабораторних завдань, підготовки презентацій та підтримання комунікації із закладом освіти.
Суд також ураховує, що придбання ноутбука мало одноразовий характер, було здійснене безпосередньо перед початком навчання дочки у закладі вищої освіти та пов`язане саме із забезпеченням можливості здобуття нею освіти в умовах широкого застосування університетом електронних сервісів та інформаційно-комунікаційних технологій. При цьому в умовах дії воєнного стану освітній процес може зазнавати змін залежно від безпекової ситуації, що додатково обумовлює необхідність наявності у здобувача освіти індивідуального технічного засобу для доступу до навчання.
Отже, суд доходить висновку, що за встановлених у справі обставин дитина фактично не може повноцінно навчатися без доступу до комп`ютерної техніки. З огляду на призначення придбаного ноутбука, його зв`язок із початком навчання ОСОБА_6 у закладі вищої освіти, умови організації освітнього процесу та одноразовий характер витрат, такі витрати виходять за межі звичайних поточних витрат на утримання дитини та є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України.
Вартість ноутбука підтверджується належним розрахунковим документом та становить 25 999,00 грн. Позивачка просить стягнути з відповідача половину цієї суми, що відповідає принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини. Відповідачем не надано доказів того, що зазначена вартість є явно завищеною, придбання ноутбука було непотрібним або що його майновий стан унеможливлює участь у покритті таких витрат.
З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_4 додаткових витрат на придбання ноутбука для навчання ОСОБА_6 підлягають задоволенню в сумі 12 999,50 грн.
2.4. Розподіл судових витрат
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, як позивача у цій справі з вимогами про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ.
Ураховуючи, що позов задовольняється частково, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути суму пропорційну від задоволених вимог, а саме стягнути 713,49 грн судового збору (1211,20 грн (розмір судового збору, який підлягав сплаті)* 58,9 % (частка на яку задоволено позовні вимоги).
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 49, 81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на дітей задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 17 999 грн (сімнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн, а також додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 12 999 (дванадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 50 (п`ятдесят) коп., в всього 30 998 (тридцять тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім) грн 50 (п`ятдесят) коп.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 713 (сімсот тринадцять) грн 49 (сорок дев`ять) коп.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 09.06.2026.
Найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Третя особа 1: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Третя особа 2: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 . 

Суддя      В.О. Пономар