Справа № 420/29818/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідач-2), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не здійснення перерахунку та виплати надбавки за вислугу років ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2025 р. до 17.10.2025 р. (включно) у розмірі 35 % посадового окладу та окладу за військове звання;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату надбавки за вислугу років з 01.01.2025 р. до 17.10.2025 р. (включно) у розмірі 35 % посадового окладу та окладу за військове звання, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 19.11.2024 р. позивач проходить військову службу на посаді офіцер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Станом на 01.01.2025 р. вислуга років позивача для нарахування та виплати надбавки за вислугу років становить 10 років 10 днів. Відтак, з 01.01.2025 р. надбавка за вислугу років має нараховуватись та виплачуватись позивачу у розмірі 35 % посадового окладу та окладу за військовим званням. У зв`язку із отриманням надбавки за вислугу років у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством, 08.08.2025 р. позивач звернувся із рапортом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (безпосереднього керівника), в якому просив, зокрема: здійснити перерахунок вислуги за період з 08.08.2023 р. по 25.01.2024 р. (м.Куп`янськ, ВЧ НОМЕР_1 ), із 15.06.2024 р. по 19.11.2024 р. (м.Покровськ, ВЧ НОМЕР_2 ) (за період безпосередньої участі у заходах, направлених для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України) у пільговому періоді - один місяць служби за три; здійснити перерахунок вислуги за період з 20.11.2024 р. по 08.08.2025 р. (служба офіцером ІНФОРМАЦІЯ_4 ) (за період безпосередньої участі у заходах, направлених для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районі бойових дій у м. Херсоні під час дії воєнного стану) у пільговому періоді - один місяць служби за три; здійснити перерахунок та виплату надбавки за вислугу років з урахуванням перерахування вислуги років з 20.11.2024 р. Станом на 31.08.2025 р. позивач не отримав жодної відповіді на поданий ним рапорт від 08.08.2025 р. Питання, яке він просив вирішити у цьому рапорті, залишається не вирішеним, вислуга років ОСОБА_1 не перерахована, що є порушенням його права на отримання грошового забезпечення, зокрема надбавки за вислугу років, у належному розмірі. Позивач вважає свої права порушеними, а бездіяльність відповідача протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою від 05.09.2025 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачам п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.
Дану ухвалу разом з позовною заявою та додатками доставлено до електронного кабінету відповідачів 05.09.2025 р.
19.09.2025 р. від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що станом на 19.11.2024 р. вислуга років ОСОБА_1 згідно з грошовим атестатом становила один рік шість місяців та 19 днів (25 %), також дана вислуга зазначена у витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 19.11.2024 р. № 304. Для виплати надбавки за вислугу років командир військової частини щорічно станом на 01 січня оголошує наказом вислугу років військовослужбовців. За наявними документами наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 21.12.2024 р. № 534 ОСОБА_1 станом на 01.01.2025 р. встановлено вислугу років 08 років 02 місяці 28 днів, а вже у серпні 2025 року ОСОБА_1 здійснено доплату за вислугу років з 01.01.2025 р. по 31.07.2025р. із розрахунку 30 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням. На думку відповідача, предмет спору вичерпано у зв`язку з доплатою позивачу надбавки за вислугу років з 01.01.2025 р. по 31.07.2025 р. 
29.09.2025 р. позивач надав до суду відповідь на відзив відповідача-1, в якому заперечив проти доводів та аргументів, викладених у відзиві. Вказує, що відзив відповідача-1 не містить жодних заперечень щодо зазначеного у позовній заяві, зокрема щодо підстав заявленого позову. Відповідач, не заперечив ані щодо права позивача на розрахування пільгових періодів проходження військової служби один місяць за три місяці, ані щодо правомірності їх розрахування, ані щодо права позивача на отримання надбавки за вислугу років у розмірі 35 % посадового окладу та окладу за військовим званням. Тож, відповідач-1, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено тягар доказування у даному спорі, не спростував заявленого позову та не довів правомірність своєї бездіяльності. 
19.11.2025 р. позивач подав заяву про збільшення позовних вимог. 
Ухвалою від 06.05.2026 р. прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог.
Станом на 06.05.2026 р. відповідач-2 відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Оскільки від сторін не надходило заяв про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03.05.2023 р. мобілізований до лав ЗСУ на особливий період та до січня 2024 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 як солдат на посадах діловода штабу та командира відділення ВЧ НОМЕР_3 . 
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 27.06.2024 р. № 368 ОСОБА_1 в період з 08.08.2023 р. по 25.01.2024 р. брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України перебуваючи в зоні бойових дій в м.Куп`янськ Харківської області.
10.05.2024 р. позивач підписав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу і проходив службу до листопада 2024 року на посаді помічника командира батальйону з правової роботи військової частини НОМЕР_3 .
За довідкою військової частини НОМЕР_3 від 19.11.2024 р. № 1636 ОСОБА_1 в період з 15.06.2024 р. по 19.11.2024 р. брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України перебуваючи в зоні бойових дій в Покровський міській територіальній громаді, Селидівській міській територіальній громаді, Мар`їнській міській територіальній громаді Покровського району Донецької області.
Згідно витягу із наказу командувача військ Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_5 " від 14.11.2024 р. № 476, молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 призначено офіцером ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 19.11.2024 р. № 304 молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 , призначеного наказом від 14.11.2024 р. № 476 офіцером ІНФОРМАЦІЯ_6 , вважати таким, що справи та посаду здав і направлено до нового місця проходження військової служби - ІНФОРМАЦІЯ_7 . Вислуга років у Збройних Силах календарна станом на 19.11.2024 р. становить 01 рік 06 місяців 19 днів. 
За витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 "Про встановлення вислуги років військовослужбовців територіального центру комплектування та соціальної підтримки" від 21.12.2024 р. № 534, для виплати надбавки за вислугу років встановлено з 01.01.2025 р. військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_2 у календарному обчисленні молодшому лейтенанту ОСОБА_1 08 років 02 місяця 6 днів.
Згідно архівної довідки УМВС України в Херсонській області від 06.01.2025 р. № 2/04/5-2025 ОСОБА_1 старший лейтенант при звільненні проходив службу в органах внутрішніх справ на посадах рядового та середнього начальницького складу. Вислуга років на день звільнення становить 06 років 06 місяців 8 днів.
Відповідно до довідки про складові грошового забезпечення позивача за період з 20.11.2024 р. по 30.06.2025 р., позивачу виплата грошового забезпечення здійснювалась з урахуванням надбавки за вислугу років 25 %. 
Як вбачається із розрахунково-платіжної відомості позивача за серпень 2025 року позивачу виплата грошового забезпечення здійснюється з урахуванням надбавки за вислугу років 30 %. 
08.08.2025 р. позивач звернувся із рапортом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (безпосереднього керівника), в якому просив, зокрема:
- здійснити перерахунок вислуги за період з 08.08.2023 р. по 25.01.2024 р. ( АДРЕСА_1 , в/ч НОМЕР_1 ), із 15.06.2024 р. по 19.11.2024 р. (м.Покровськ, ВЧ НОМЕР_2 ) (за період безпосередньої участі у заходах, направлених для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України) у пільговому періоді - один місяць служби за три;
- здійснити перерахунок вислуги за період з 20.11.2024 р. по 08.08.2025 р. (служба офіцером ІНФОРМАЦІЯ_4 ) (за період безпосередньої участі у заходах, направлених для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районі бойових дій у м.Херсоні під час дії воєнного стану) у пільговому періоді - один місяць служби за три;
- здійснити перерахунок та виплату надбавки за вислугу років з урахуванням перерахування вислуги років з 20.11.2024 р.
Станом на день звернення позивача до суду, рапорт позивача відповідачем-2 не розглянуто. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. за №2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Статтею 2 Закону № 2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII). 
Статтею 1 Закону № 2011-XII визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
За ст.1-2 Закону № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно ч.1-4 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. № 260 (далі - Порядок № 260). 
За п.2 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
Відповідно до п.1-4, 6,7 розділу IV Порядку № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків; від 5 до 10 років - 30 відсотків; від 10 до 15 років - 35 відсотків; від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків; від 25 і більше років - 50 відсотків.
Вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди:
зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб";
проходження військової служби, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця на посадах, передбачених у штатах кораблів, катерів, морських суден або самохідних рейдових суден (далі - кораблі (судна)), у тому числі, які ремонтуються, а також на посадах, передбачених в управліннях груп, ланок, загонів, дивізіонів, бригад і центрів, до складу яких входять кораблі (судна), які постійно розміщені на кораблях (суднах);
проходження військової служби під час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці.
Для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.
Періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у пільговому порядку, обчислюються відповідно до чинного законодавства України.
Періоди служби, обчислені на пільгових умовах відповідно до раніше встановленого порядку, перерахунку в бік зменшення не підлягають.
Для виплати надбавки за вислугу років командир військової частини щорічно станом на 01 січня оголошує наказом вислугу років військовослужбовців.
Наказ видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби. Календарна та пільгова вислуга років зазначаються окремо.
Оголошення вислуги років для командира військової частини здійснюється наказом вищого командира за підпорядкованістю.
Військовослужбовцям, які прибули до військової частини для подальшого проходження служби, виплата надбавки за вислугу років здійснюється на підставі інформації про вислугу років, зазначеної у грошовому атестаті.
Після надходження до військової частини особової справи військовослужбовця вислуга років для виплати йому надбавки оголошується наказом командира військової частини.
Відповідно до пп.1) п.3 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", до вислуги років для визначення розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зараховується на пільгових умовах: особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, - один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану. 
Судом встановлено, що позивач з 19.11.2024 р. проходив військову службу як офіцер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Під час призначення позивача на відповідну посаду, наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 19.11.2024 р. № 304 визначено, що вислуга років позивача у Збройних Силах календарна станом на 19.11.2024 р. становить 01 рік 06 місяців 19 днів. Надалі наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.12.2024 р. № 534 визначено, що з 01.01.2025 р. надбавку за вислугу років позивачу слід розраховувати, виходячи з вислуги 08 років 02 місяця 6 днів. З огляду на вказане, позивачу надбавка за вислугу років за період з 20.11.2024 р. по 30.06.2025 р. здійснювалась з розрахунку 25 % посадового окладу та окладу за військовим званням.
Позивач вважає, що оскільки він в період з 08.08.2023 р. по 25.01.2024 р. та в період з 15.06.2024 по 19.11.2024 р., перебуваючи в зонах бойових дій відповідно в м.Куп`янськ, Харківської області та в Покровський міській територіальній громаді, Селидівській міській територіальній громаді, Мар`їнській міській територіальній громаді Покровського району Донецької області, брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, вказані періоди для розрахунку надбавки за вислугу років слід рахувати як один місяць служби за три місяці.
Окрім того, позивач вважає, що подібним чином має розрахуватись й період проходження військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_8 з місцем дислокації у АДРЕСА_2 та м.Херсон з 20.11.2024 р. по 31.12.2024 р., оскільки позивач брав безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії. 
З метою здійснення відповідного перерахунку вислугу за періоди з 08.08.2023 р. по 25.01.2024 р., з 15.06.2024 по 19.11.2024 р. та з 20.11.2024 по 31.12.2024 р. позивач звернувся з відповідним рапортом до відповідача-2. Однак, останній не розглянуто, а надбавка за вислугу років з серпня 2025 року здійснювалась з розрахунку 30 % посадового окладу та окладу за військовим званням.
Механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту регламентовано Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженим Наказ Міністерства оборони України від 06.08.2024 р. № 531 (далі - Порядок № 531).
Згідно п.1-3 розділу ІІ Порядку № 531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації. Усні рапорти розглядаються негайно, але не пізніше ніж у строки, для розгляду рапортів у паперовій формі, визначені пунктом 9 розділу III цього Порядку. Відповідь на усний рапорт надається усно.
За приписами розділу ІІІ Порядку № 531 у паперовому рапорті військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок "Рапорт"; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис.
Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції. Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку
Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.
Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.
Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.
Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).
Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.
Забороняється:1) встановлювати будь-які інші вимоги щодо форми та змісту паперового рапорту, що не передбачені цим Порядком, у тому числі стосовно: подання рапортів з окремих питань виключно написаними власноруч або друкованим способом; недотримання вимог щодо розміру полів, відступів, шрифтів, кольору чорнила чи друку, розміру та якості паперу тощо, які не передбачені цим Порядком; наявності граматичних, синтаксичних чи інших помилок, які не впливають на суть рапорту; 2) відмовляти у розгляді рапорту у разі відсутності доданих документів або інформації, які є або повинні бути в наявності у розпорядженні командира (начальника), створюються/формуються/видаються самим підрозділом та/або можуть бути витребувані підрозділом в іншого підрозділу та/або відповідного закладу охорони здоров`я тощо; 3) вимагати від військовослужбовця попереднього усного погодження паперового або електронного рапорту із безпосереднім або прямим командиром (начальником) перед його фактичним поданням відповідно до положень цього Порядку; 4) відмовляти у прийнятті (реєстрації) власноруч написаних рапортів військовослужбовців.
Початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.
Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.
У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:
1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;
2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
Судом встановлено та відповідачами не заперечується, що 08.08.2025 р. позивач звернувся до свого безпосереднього керівника із рапортом, в якому просив: здійснити перерахунок вислуги за період з 08.08.2023 р. по 25.01.2024 р. (м.Куп`янськ, в/ч НОМЕР_1 ), із 15.06.2024 р. по 19.11.2024 р. ( АДРЕСА_3 , в/ч НОМЕР_2 ) (за період безпосередньої участі у заходах, направлених для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України) у пільговому періоді - один місяць служби за три; здійснити перерахунок вислуги за період з 20.11.2024 р. по 08.08.2025 р. (служба офіцером ІНФОРМАЦІЯ_4 ) (за період безпосередньої участі у заходах, направлених для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районі бойових дій у м.Херсоні під час дії воєнного стану) у пільговому періоді - один місяць служби за три; здійснити перерахунок та виплату надбавки за вислугу років з урахуванням перерахування вислуги років з 20.11.2024 р.
Суд зазначає, що праву військовослужбовця на звернення до безпосереднього командира для вирішення питання службового чи особистого характеру кореспондує обов`язок військового командира відреагувати на поданий рапорт. При цьому, розглянутим вважається рапорт, по якому прийнято рішення та це рішення (відповідь) доведено до військовослужбовця належним чином.
В ході судового розгляду відповідачами не доведено наявність в спірному випадку законодавчих підстав, які дозволяють йому не розглядати рапорт позивача з вирішення порушеного в ньому питання. Поряд з цим, суд відхиляє доводи відповідача-1 щодо відсутності предмету спору у зв`язку з доплатою позивачу надбавки за вислугу років з 01.01.2025 р. по 31.07.2025 р., оскільки такий розрахунок базувався на суто календарному обчисленні стажу без оцінки права позивача на розрахування пільгових періодів проходження військової служби один місяць за три місяці
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_8 допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду по суті рапорту позивача від 08.08.2025 р. про зарахування до вислуги років періодів проходження військової служби у пільговому обчисленні та перерахунку відсоткового розміру надбавки за вислугу років.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з п.1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 р. № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.
Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Вирішуючи питання про наявність підстав для зобов`язання відповідача-1 зобов`язати здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату надбавки за вислугу років з 01.01.2025 р. до 17.10.2025 р. (включно) у розмірі 35 % посадового окладу та окладу за військове звання, з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає, що зарахування періодів проходження військової служби до вислуги років у пільговому обчисленні врегульована законодавством та передбачає вчинення певних дій, зокрема перевірку документального підтвердження періодів служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проведення розрахунку вислуги років військової служби тощо, які належать до дискреційних повноважень відповідача. 
Враховуючи те, що рішення відповідачем-2 за результатом розгляду вищевказаного рапорту позивача не приймалося, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути рапорт позивача від 08.08.2025 р. про зарахування до вислуги років періодів проходження військової служби у пільговому обчисленні та перерахунку відсоткового розміру надбавки за вислугу років та прийняти обґрунтоване рішення.
Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. 
Позивач звільнений від сплати судового збору, інших витрат не поніс, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_4 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) щодо не розгляду по суті рапорту ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_4 ) від 08.08.2025 р. про зарахування до вислуги років періодів проходження військової служби у пільговому обчисленні та перерахунку відсоткового розміру надбавки за вислугу років.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_9 ( АДРЕСА_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_4 ) від 08.08.2025 р. про зарахування до вислуги років періодів проходження військової служби у пільговому обчисленні та перерахунку відсоткового розміру надбавки за вислугу років й прийняти обґрунтоване рішення.
В решті позовних вимог відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко