ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Р І Ш Е Н Н Я

25 травня 2026 року 	 	Справа № 926/649/26	

За позовом Чернівецької міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал-Траст"

про стягнення заборгованості за договором оренди землі в сумі 605357,85 грн

Суддя Тинок О.С.
Секретар судових засідань Рогатинчук О.В.

Представники:
від позивача – Алексюк М. М.
від відповідача – Марчук Д.П.

ВСТАНОВИВ:

Чернівецька міська рада звернулася до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал-Траст" про стягнення заборгованості за договором оренди землі в сумі 605357,85 грн.
Позов обґрунтований обставинами неналежного виконання відповідачем умов договорів оренди землі № 13486 та №13487 від 01 квітня 2025 року за фактичне користування земельними ділянками за період з 01 грудня 2024 року по 31 березня 2025 року в сумі 605357,85 грн, а саме: борг в розмірі 586774,00 грн, пеня у розмірі 16944,10 грн, три проценти річних у розмірі 1639,75 грн. 
Згідно із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 лютого 2026 року справу №926/649/26 передано на розгляд судді Тинок О.С.
Ухвалою суду від 19 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 16 березня 2026 року. 
05 березня 2026 року представник відповідача через підсистему “Електронний суд” направив до суду відзив на позовну заяву (вх. №1032), в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог зважаючи на те, що визнано протиправним та нечинним рішення Чернівецької міської ради від 26 лютого 2021 року №118 "Про затвердження технічної документації з нормативно грошової оцінки земель міста Чернівці та визнання такими, що втратили чинність, окремих пунктів рішення міської ради V скликання від 23 жовтня 2008 №510" стосовно затвердження технічної документації з нормативно грошової оцінки земельної ділянки розташованої у м. Чернівці, вул. В`ячеслава Чорновола (кадастровий номер 7310136600:32:002:0008) та встановлено, що вона не може застосовуватися з моменту її прийняття, то і розрахунки наведені в пункті 11.1 договорів №13486 та №13487 є не вірними, а отже розрахунок пені та 3% також не вірний.
Ухвалою суду від 16 березня 2026 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 06 квітня 2026 року. 
У судовому засіданні 06 квітня 2026 року, перейшовши до стадії з`ясування обставин справи та дослідження доказів, оголошено перерву до 27 квітня 2026 року.
27 квітня 2026 року представник відповідача через підсистему “Електронний суд” направив до суду заяву (вх. №1642) про відкладення розгляду справи у зв`язку із його участю в іншому судовому засіданні, що підтверджується ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08 квітня 2026 року.
Ухвалою суду від 27 квітня 2026 року відкладено розгляд справи по суті в межах розумного строку на 11 травня 2026 року.
11 травня 2026 року представник відповідача через підсистему “Електронний суд” направив до суду заяву (вх. №2163) про долучення доказів у справі.
У судовому засіданні 11 травня 2026 року у зв`язку з клопотанням представника позивача про відкладення розгляду справи для ознайомлення з поданою заявою відповідача, оголошено перерву до 14 травня 2026 року.
13 травня 2026 року представник позивача через підсистему “Електронний суд” направив до суду заперечення (вх. №2221) на клопотання про долучення доказів, в якій просив суд відмовити відповідачу у поновленні строків на подання доказів у справі, заяву відповідача просив залишити без розгляду.
В судовому засіданні 14 травня 2026 року, заслухавши пояснення представників сторін щодо поданої заяви(вх.№2163 від 11 травня 2026 року) відповідача, суд частково задовольнив вказану заяву, також суд, закінчивши з`ясування обставин та дослідження їх доказами, заслухавши заключне слово представників сторін, перейшов до стадії ухвалення та проголошення рішення, яке відклав на 25 травня 2026 року.
Представник відповідача у судовому засіданні 14 травня 2026 року просив суд відмовити в позові повністю.
Представник позивача у судовому засіданні 14 травня 2026 року просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
У судовому засіданні 14 травня 2026 року було відкладено проголошення судового рішення до 25 травня 2026 року.
У судовому засіданні 25 травня 2026 року судом проголошено скорочене рішення.
Так, розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 
Рішенням Чернівецької міської ради 60 сесії VIII скликання №2189 від 30 січня 2025 року вирішено:
- укласти на новий строк з товариством з обмеженою відповідальністю «Ріал Траст» договір оренди землі за адресою вул. В`ячеслава Чорновола, площею 1,9719 га (кадастровий Номер 7310136600:32:002:0060), площею 0,3042 га (кадастровий номер 7310136600:32:002:0062) та площею 9,1958 га (кадастровий номер 310136600:32:002:0063), в тому числі частина земельної ділянки, площею 2,8700 га під водоймищем, частина земельної ділянки площею 1,9122 га під прибережною захисною смугою) для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (код 02.10) (підстава: заява ТОВ «Ріал Траст», зареєстрована 28.11.2024р. за №24/01-08/1-4772 (ДНАП)) (пункт 1 вказаного рішення);
- вважати припиненим з 01 грудня 2024 року договір оренди землі від 03 лютого 2005 року №1669, у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено (пункт 1.1. вказаного рішення);
- надати товариству з обмеженою відповідальністю «Ріал Траст» дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою вул. В`ячеслава Чорновола, площею 9,1958га (кадастровий номер 7310136600:32:002:0063, в тому числі частина земельної ділянки площею 2,8700 га - під водоймищем, частина земельної ділянки, площею 1,9122 га під прибережною захисною смугою) для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної ринкової інфраструктури (код 02.10) на 2 (дві) земельні ділянки, з них: № 1 орієнтовною площею 4,4100 га, №2 - орієнтовною площею 4,7800 га (в тому числі частина земельної ділянки площею 2,8700 га - під водоймищем, частина земельної ділянки, площею 1,9122 га під прибережною захисною смугою (підстава: заява ТОВ «Ріал Траст», зареєстрована 28.11.2024 р. №24/01-08/1-4772 (ДНАП)) (пункт 1.2. вказаного рішення);
- товариству з обмеженою відповідальністю «Ріал Траст» укласти з Чернівецькою міською радою договір оренди землі та сплатити плату за фактичне користування земельними
ділянками в еквіваленті орендної плати за землю до цільового фонду утвореного міською радою, відповідно до умов договору (пункт 2. вказаного рішення);
- орендар, який укладає на новий строк договір оренди землі, сплачує плату за фактичне користування земельною ділянкою з дати закінчення терміну дії попереднього договору оренди землі до дати укладення договору оренди землі на новий строк, з урахуванням вимог статті 79-1 Земельного кодексу України та строку позовної давності (пункт 3. вказаного рішення).
Рішенням Чернівецької міської ради 61 сесії VIII скликання №2238 від 04 березня 2025 року вирішено внести зміни до пункту 1 рішення Чернівецької міської ради VIII скликання №2189 від 30 січня 2025 року шляхом доповнення словами та цифрами «терміном на 5 (п`ять) років», у зв`язку з неможливістю виконання рішення міської ради.
Пунктом 12 вказаного рішення вирішено, що орендар, який укладає на новий строк договір оренди землі, сплачує плату за фактичне користування земельною ділянкою з дати закінчення терміну дії попереднього договору оренди землі до дати укладення договору оренди землі на новий строк, з урахуванням вимог статті 79-1 Земельного кодексу України та строку позовної давності.
У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази визнання означений вище рішень міської ради протиправними та докази їх скасування у судовому порядку.
01 квітня 2025 року між Чернівецькою міською радою (далі-орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріал-Траст" (далі-орендар) укладено Договір оренди землі №13486 (далі-Договір №13486), за умовами пункту 1.1. якого на підставі рішення Чернівецької міської ради VIII скликання від 30 січня 2025 року №2189 (зі змінами, внесеними рішенням Чернівецької міської ради VIII скликання від 04 березня 2025 року №2238) орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Чернівці, вул. В`ячеслава Чорновола.
Відповідно до пунктів 2.1.-2.3. Договору №13486 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,9719 га. Кадастровий номер земельної ділянки 7310136600:32:002:0060. Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 26 березня 2025 року №HB-9955352782025 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 55139207,83 грн.
Договір укладено строком на п`ять років і діє до 29 січня 2030 року включно (пункт 3.1. Договору №13486).
Згідно із пунктом 4.1. Договору №13486 річна орендна плата визначена відповідно до чинного законодавства, розрахована згідно з Додатком 1 до цього договору та за повний рік оренди складає 1654176,24 грн, що становить 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі.
Цільове призначення земельної ділянки відповідно до категорії земель: землі для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (код 02.10). Мета використання земельної ділянки: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (пункти 5.1-5.2. Договору №13486).
Відповідно до пунктів 9.1.-9.4 Договору №13486 зміни до договору здійснюються шляхом укладання додаткових договорів, підписаних уповноваженими представниками сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов цього договору спір вирішується у судовому порядку. Дія цього договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законодавством; поєднання власника та орендаря земельної ділянки в одній особі; у випадку ліквідації юридичної особи - орендаря. Цей договір може бути розірваний за взаємною згодою сторін. На вимогу однієї сторони цей договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання та/або неналежного виконання сторонами їх обов`язків, передбачених цим договором та в інших випадках передбачених законодавством.
Згідно із пунктом 11.1. Договору №13486 орендар сплачує плату за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати, розраховану згідно з Додатком 2 до цього договору, в сумі 533025,79 грн на розрахунковий рахунок: Чернівецьке ГУК /Чернівецька ТГ/, код ЄДРПОУ 37836095, p/p №UA668999980314101931000024405, Казначейство України (ЕАП), код платежу 50110000 (цільові фонди, утворені органами місцевого самоврядування) до 25 грудня 2025 року (у разі дострокового розірвання/припинення договору оренди землі -до дати його розірвання/припинення).
Відповідно до пункту 12.4. Договору №13486 у разі несвоєчасної сплати плати за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати в термін, визначений цим договором, нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, включаючи день оплати, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Цей договір набирає чинності з моменту (дати) укладення. Моментом (датою) укладення договору є дата його реєстрації в Чернівецькій міській раді (пункт 13.1. Договору №13486).
Згідно із пунктами 13.4.,13.4.2. Договору №13486 невід`ємними частинами цього договору є: розрахунок плати за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати (Додаток 2).
Відповідно до Додатку № 2 до договору оренду землі № 13486 загальна сума коштів за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати за період з 01 грудня 2024 року по 31 березня 2025 року по земельній ділянці по вул. В`ячеслава Чорновола складає 533025,79 грн. 
Договір оренди землі №13486 зареєстрований 01 квітня 2025 року, що підтверджується відміткою “Внесено в реєстр договорів оренди землі”.
Договір оренди землі №13486 від 01 квітня 2025 року підписаний та скріплений печатками орендодавця і орендаря.
При цьому у матеріалах справи міститься рішення Чернівецької міської ради 76 сесії VIII скликання №2793 від 06 квітня 2026року, яким вирішено вважати припиненим договір оренди землі №13486 від 01 квітня 2025 року.
Окрім того, 01 квітня 2025 року між Чернівецькою міською радою (далі-орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріал-Траст" (далі-орендар) укладено Договір оренди землі №13487 (далі-Договір №13487), за умовами пункту 1.1. якого на підставі рішення Чернівецької міської ради VIII скликання від 30 січня 2025 року №2189 (зі змінами, внесеними рішенням Чернівецької міської ради VIII скликання від 04 березня 2025 року №2238) орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Чернівці, вул. В`ячеслава Чорновола.
Відповідно до пунктів 2.1.-2.3. Договору №13487 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,3042 га. Кадастровий номер земельної ділянки 7310136600:32:002:0062. Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 26 березня 2025 року №HB-9955352962025 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 5560016,01 грн.
Договір укладено строком на п`ять років і діє до 29 січня 2030 року включно (пункт 3.1. Договору №13487).
Згідно із пунктом 4.1. Договору №13487 річна орендна плата визначена відповідно до чинного законодавства, розрахована згідно з Додатком 1 до цього договору та за повний рік оренди складає 166800,48 грн, що становить 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі.
Цільове призначення земельної ділянки відповідно до категорії земель: землі для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (код 02.10). Мета використання земельної ділянки: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (пункти 5.1-5.2. Договору №13487).
Відповідно до пунктів 9.1.-9.4 Договору №13487 зміни до договору здійснюються шляхом укладання додаткових договорів, підписаних уповноваженими представниками сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов цього договору спір вирішується у судовому порядку. Дія цього договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законодавством; поєднання власника та орендаря земельної ділянки в одній особі; у випадку ліквідації юридичної особи - орендаря. Цей договір може бути розірваний за взаємною згодою сторін. На вимогу однієї сторони цей договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання та/або неналежного виконання сторонами їх обов`язків, передбачених цим договором та в інших випадках передбачених законодавством.
Згідно із пунктом 11.1. Договору №13487 орендар сплачує плату за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати, розраховану згідно з Додатком 2 до цього договору, в сумі 53748,21 грн на розрахунковий рахунок: Чернівецьке ГУК /Чернівецька ТГ/, код ЄДРПОУ 37836095, p/p №UA668999980314101931000024405, Казначейство України (ЕАП), код платежу 50110000 (цільові фонди, утворені органами місцевого самоврядування) до 25 грудня 2025 року (у разі дострокового розірвання/припинення договору оренди землі -до дати його розірвання/припинення).
Відповідно до пункту 12.4. Договору №13487 у разі несвоєчасної сплати плати за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати в термін, визначений цим договором, нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, включаючи день оплати, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Цей договір набирає чинності з моменту (дати) укладення. Моментом (датою) укладення договору є дата його реєстрації в Чернівецькій міській раді (пункт 13.1. Договору №13487).
Згідно із пунктами 13.4.,13.4.2. Договору №13487 невід`ємними частинами цього договору є: розрахунок плати за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати (Додаток 2).
Відповідно до Додатку № 2 до договору оренду землі № 13487 загальна сума коштів за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати за період з 01 грудня 2024 року по 31 березня 2025 року по земельній ділянці по вул. В`ячеслава Чорновола складає 53748,21 грн. 
Даний договір оренди землі №13486 також зареєстрований 01 квітня 2025 року, що підтверджується відміткою “Внесено в реєстр договорів оренди землі”.
Договір оренди землі №13487 від 01 квітня 2025 року також підписаний та скріплений печатками орендодавця і орендаря.
Доказів розірвання, зміни чи визнання договору оренди землі недійсним суду не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин. 
Отже, за ініціативи відповідача між сторонами по справі (заява від 28 листопада 2024 року зареєстрована за №24/01-08/1-4772 (ДНАП) було укладено два договори оренди землі за яким відповідач взяв на себе обов`язок сплатити передбачені пунктами 11.1. плати за фактичне користування земельними ділянками в еквіваленті орендної плати, розраховані згідно з Додатками 2 до договорів оренди землі №13487 та №13486 від 01 квітня 2025 року.
Відповідач погодив, що відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 26 березня 2025 року №HB-9955352962025 нормативна грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером 7310136600:32:002:0062 становить 5560016,01 грн, а згідно із витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 26 березня 2025 року №HB-9955352782025 нормативна грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером 7310136600:32:002:0060 становить 55139207,83 грн.
Відповідач взяв на себе зобов`язання згідно із пунктами 12.4. спірних договорів і був обізнаний, що у разі несвоєчасної сплати плати за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати в термін до відповідача може буде нарахована пеня в розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, включаючи день оплати, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідачем було долучено до матеріалів справи постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі №600/2940/25-а від 03 лютого 2026 року, яким було скасовано витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки №НВ-9918609282023 за кадастровим номером 7310136600:32:002:0008.
Разом з тим, за ініціативи відповідача дану земельну ділянка за твердженнями сторін по справі у судових засіданнях було поділено і утворено дві нові спірні земельні ділянки. Сторонами по справі не долучено до матеріалів справи належні, допустимі та достатні докази, які підтверджували оскарження чи скасування погоджених сторонами правочину витягів від 26 березня 2025 року №HB-9955352962025 та №HB-9955352782025.
Матеріали справи не містять також належних, допустимих та достатніх доказів, які підтверджували, що спірні договори були укладені під примусом та поза волею сторін правочинів, а також відмови від їх виконання в силу певних обставин. Відсутні у матеріалах справи докази визнання договорів недійсним у судовому порядку внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України. 
09 грудня 2025 року Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради відповідачу направляв лист-попередження Товариству з обмеженою відповідальністю "Ріал-Траст" №24/01-08/3-07/2071 про необхідність належного виконання договорів №13487 та №13486 від 01 квітня 2025 року та сплати коштів за фактичне користування земельними ділянками угоджені пунктом 11.1. договорів у сумі 533025,79 грн та 53748,21 грн у строк до 25 грудня 2025 року. Також попереджено про наслідки передбачені пунктом 12.4. договорів.
У матеріалах справи міститься доказ направлення і вручення листа, однак доказів реагування відповідачем на вказаний лист матеріали справи не містять.
13 січня 2026 року Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради відповідачу направляв претензію Товариству з обмеженою відповідальністю "Ріал-Траст" №24/01-08/3-07/61 щодо сплати заборгованості за несплачену плату за фактичне користування земельними ділянками угоджені пунктом 11.1. договорів. Оскільки станом на 12 січня 2026 року сума заборгованості була не сплачена, товариству було нараховано у відповідності до пункту 12.4. договір пеня у розмірі і 8970,40 грн. Попреджено, що у разі не сплати коштів матеріали щодо сплати заборгованості будуть направлені для розгляду у судовому порядку.
У матеріалах справи міститься докази направлення і вручення претензії, однак доказів реагування відповідачем на вказану претензію матеріали справи не містять.
Матеріли справи також не містять докази добровільної сплати відповідачем коштів у загальній заявленій у судовому порядку до стягнення суми у розмірі 605357,85 грн, які складаються із плати за фактичне користування земельними ділянками у сумі 586774,00 грн, пені у розмірі 16944,10 грн та трьох процентів річних 1639,75 грн.
Унаслідок укладення Договорів оренди землі №13487 та №13486 від 01 квітня 2025 року сторонами згідно із пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України виникли цивільні права та обов`язки.
Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Відповідно до статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Згідно із статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до статті 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад.
Згідно із частиною 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Територіальні громади є учасниками цивільних відносин, діючи у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин, набуваючи та здійснюючи цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (частина 2 статті 2,169, 72 Цивільного кодексу України).
Отже, Чернівецька міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та законами України.
Глава 15 Земельного кодексу України передбачає можливість користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, на підставі права постійного користування або на підставі права оренди.
Частиною 1 статті 93 та статті 125 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини 1 статті 96 Земельного кодексу України).
Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (статті 1 Закону України «Про оренду землі»).
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно із частинами 1, 2 статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Відповідно до статтей 6, 13, 16 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами земельних торгів.
Судом установлено, що підставою для укладення договорів оренди землі є рішення Чернівецької міської ради VIII скликання від 30 січня 2025 року №2189 (зі змінами, внесеними рішенням Чернівецької міської ради VIII скликання від 04 березня 2025 року №2238), яким, як зазначалося вище, надано Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал-Траст" земельні ділянки за адресою: вул. В`ячеслава Чорновола, м. Чернівці, в оренду для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (код 02.10). Серед іншого, вказані рішення містять пункт, який передбачає, що орендар, який укладає на новий строк договір оренди землі, сплачує плату за фактичне користування земельною ділянкою з дати закінчення терміну дії попереднього договору оренди землі до дати укладення договору оренди землі на новий строк, з урахуванням вимог статті 79-1 Земельного кодексу України та строку позовної давності.
Доказів визнання недійним зазначених вище рішень Чернівецької міської ради у матеріалах справи відсутні.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
Тобто, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. Сторони договору мають право на свій власний розсуд обирати форму договору.
Підписавши договори оренди землі, сторони погодили та прийняли його умови до виконання.
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частиною 3 статті 631 Цивільного кодексу України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.
Статтею 509 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Положеннями частин 1-2 статті 792 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.
Порушенням зобов`язання, у відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З огляду на вищевикладене в сукупності, дослідивши зміст договору оренди землі, суд встановив, що даний договір є укладеним, оскільки між сторонами існувала домовленість, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, досягнуто згоди з усіх істотних умов договору.
Судом також встановлено, що сторони самостійно та добровільно погодили пунктом 11.1 спірних договорів, що відповідач зобов`язується до 25 грудня 2025 року сплатити за фактичне користування земельними ділянками плату в розмірі 533025,79 грн та 53748,21 грн.
Водночас, встановлено, що відповідач у встановлений договорами строк за фактичне користування земельною ділянкою не сплатив, що призвело до виникнення заборгованості у загальній сумі 586774,00 грн.
Відтак, сторони, реалізуючи своє право на свободу договору, на власний розсуд врегулювали питання компенсації власнику земельної ділянки (позивачу) коштів за фактичне користування товариством земельною ділянкою з моменту виникнення права власності на нерухомість, що розташована на земельній ділянці, до моменту укладення договору оренди землі в розмірі орендної плати, що узгоджується з вимогами закону про платне користування землею в Україні (стаття 206 Земельного кодексу України).
При цьому включення такого пункту щодо сплати коштів за фактичне користування земельною ділянкою до договору не створює для позивача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки навіть в разі відсутності договору оренди землі фактичний користувач земельної ділянки, що у спірний період без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Тобто, за звичайних умов відповідач мав би їх сплатити як фактичний добросовісний землекористувач.
Як встановлено судом, відповідач не сплатив кошти за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати, чим порушив вимоги вищезазначеного законодавства України та умови спірних договорів.
З урахуванням наведеного позовні вимоги про стягнення кошти за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати в загальній сумі 586774,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної сплати коштів за фактичне користування земельними ділянками з кадастровими номерами 7310136600:32:002:0060 та 7310136600:32:002:0062 в еквіваленті орендної плати позивачем здійснено нарахування пені за період з 26 грудня 2025 року по 28 січня 2026 року в сумі 15392,03 грн та 1552,07 грн.
Відповідно до пункту 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі статтями 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Пунктом 12.4 договорів визначено, що у разі несвоєчасної сплати плати за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати в термін, визначений цим договором, нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, включаючи день оплати, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк (до 25 грудня 2025 року) свого обов`язку по сплаті коштів за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (стаття 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (стаття 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.
Відтак, здійснивши перевірку розрахунку пені, долученого до позовної заяви, в загальному розмірі 16944,10 грн, суд вважає даний розрахунок обґрунтованим, арифметично вірним та таким, що не суперечить положенням договорів та нормам чинного законодавства. У зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 16944,10 грн підлягає задоволенню.
Крім того, за порушення грошового зобов`язання позивач на підставі статті 625 Цивільного кодексу України просив суд стягнути з відповідача 1639,75 грн (14789,55 грн + 150,20 грн) нарахованих трьох процентів річних за період з 26 грудня 2025 року по 28 січня 2026 року.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та три проценти річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми (аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово та послідовно, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 Цивільного кодексу України виснувала, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимогою (постанови від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19, від 09 лютого 2021 року у справі №520/17342/18, від 19 липня 2023 року у справі № 910/16820/21, від 03 жовтня 2023 року у справі №366/203/21).
Визначені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України право стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг) (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 20 лютого 2023 року у справі № 910/15411/21).
Здійснивши перевірку розрахунку трьох процентів річних, суд вважає дані розрахунки обґрунтованими, такими, що не суперечить положенням договорів та нормам чинного законодавства, відповідно виконані позивачем вірно. У зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних в загальному розмірі 1639,75 грн також підлягає задоволенню.
Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.
Згідно з статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Як визначено статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 1 статті 75 Господарського процесуального Кодексу України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Як слідує з положень статей 77, 78 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд також зазначає, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Згідно з частиною 1 статті 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд зазначає, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства та з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.
Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Суд вважає за необхідне вказати, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. У справі Руїз Торіха проти Іспанії Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Стандарт доказування вірогідність доказів, на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Отже, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено позов, а відповідачем не спростовано належними, допустимим та достатніми доказами заявлені вимоги, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Решта доводів сторін по справі, їх пояснень, поданих до матеріалів справи документів та наданих усних пояснень представників сторін були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.
Відповідно до норм статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справ.
Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається у повному обсязі на відповідача, з вини якого виник спір.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 130, 191, 232, 233, 236-241, 326, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал-Траст" (58018, Україна, Чернівецький р-н, Чернівецька обл., місто Чернівці, вулиця Миру, будинок 19, офіс 9, код 33002057) на користь Чернівецької міської ради (58002, м. Чернівці, Центральна площа, 1, код 36068147) кошти по Договору оренди землі від 01.04.2025 №13486 та від 01.04.2025 №13487 за фактичне користування земельними ділянками в сумі 605357,85 грн, а саме: борг в розмірі 586774,00 грн, пеня у розмірі 16944,10 грн, три проценти річних у розмірі 1639,75 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 7264,30 грн.

У судовому засіданні 25 травня 2026 року було проголошено скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).
Повне судове рішення складено та підписано 04 червня 2026 року.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.
Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя Олександр ТИНОК