ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 травня 2026 року справа №200/6736/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Блохіна А.А., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2026 року у справі №200/6736/25 (головуючий І інстанції Голубова Л.Б., повне судове рішення складено 06.04.2026 р.) про прийняття звіту про виконання судового рішення за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії ,-

УСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2026 року задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, стягнення індексації, зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року до лютого 2018 року включно відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати i виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у повному розмірі індексації грошового забезпечення з 20.03.2019 року до 20.08.2020 року із застосуванням щомісячної фіксованої індексації-різниці відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення з 01.03.2018 року до 20.08.2020 року із застосуванням щомісячної фіксованої індексації-різниці в розмірі 4463,15 (чотири тисячі чотириста шістдесят три гривні п`ятнадцять копійок) відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року задоволено заяву представника позивача Матвійчук Наталії Євгенівни про встановлення судового контролю та надання звіту про виконання судового рішення в адміністративній справі № 200/6736/25.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 протягом двох місяців з дня отримання даної ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року по справі № 200/6736/25, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 382-2 КАС України.
26 березня 2026 року на адресу суду від військової частини НОМЕР_1 надійшов звіт щодо виконання рішення суду в якому зазначено, що в порядку добровільного виконання військовою частиною після надходження відповідного фінансування впродовж місячного терміну з моменту набрання законної сили, на банківський рахунок ОСОБА_1 здійснено виплату нарахованих коштів, а саме:
- 206614,43 гривень – виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2015 року по 20.08.2020 року, про що свідчить довідка-розрахунок від 15.02.2026 року № 09/21315/26-Вн і платіжна інструкція від 23.02.2026 року № 2521;
- 83370,69 гривень – виплачено компенсацію втрати частини доходів за час затримки виплати грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по серпень 2020 року, про що свідчить довідка-розрахунок від 23.02.2026 року № 09/24536/26-Вн і платіжна інструкція від 23.02.2026 року № 2522.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2026 року прийнято звіт військової частини НОМЕР_1 про виконання судового рішення в адміністративній справі № 200/6736/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, стягнення індексації, зобов`язання вчинити певні дії. Судовий контроль за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у справі № 200/6736/25 припинено.
Не погодившись із судовим рішенням, представник позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2026 у справі №200/6736/25. 2. Ухвалити нове рішення яким відмовити у прийнятті звіту Військової частини НОМЕР_1 ; накласти на керівника Військової частини НОМЕР_1 штраф; встановити Військовій частині НОМЕР_1 новий десятиденний строк на подання звіту.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач не погоджується із нарахованими і виплаченими сумами індексації та компенсації. Зазначає, що загальна сума заборгованості з виплати індексації за період з 01.12.2015 року по 20.08.2020 року складає 217 379,98 гривень (85069,18 + 132310,80). Після утримання військового збору в розмірі 1,5% загальна сума заборгованості з виплати індексації за період з 01.12.2015 року по 20.08.2020 року складає 214119,28 гривень. Відповідно до платіжної інструкції № 2521 від 23.02.2026 року військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення у справі № 200/6736/25 виплачено позивачу 206614,43 гривень індексації грошового забезпечення, що не відповідає розміру заборгованості у сумі 214119,28 гривень. Недоплата суми індексації складає 7504,85 гривень.
Щодо компенсації зазначає, що розрахунок компенсації зроблено відповідачем по-перше, із сум індексації, які не відповідають рішенню у справі № 200/6736/25, а по-друге, з нарахованої суми компенсації втраченого заробітку неправомірно утримано 18% податку з доходів фізичних осіб. Наголошує, що індексація заробітної плати (грошового забезпечення) і компенсація частини заробітної плати (грошового забезпечення) у зв`язку з порушенням строків її виплати є складовими грошового забезпечення та мають компенсаторний характер, а тому дії військової частини з утримання ПДФО 18% з суми компенсації частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків його виплати є неправомірними. Отже, недоплата компенсації частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків виплати індексації складає 56167,84 гривень (236524,71 - 180356,87).
Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу у якому проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а прийняте судом першої інстанції рішення, яке він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.
Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідача.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено наступне.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Судові рішення відповідно до статті 124 Конституції України є обов`язковими до виконання на всій території України. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частина перша статті 370 КАС України передбачає, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно зі ст. 2, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року № 4901-VI (далі – Закон № 4901-VI) держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган; державні підприємство, установа, організація.
Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень, шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Згідно з пунктом 1 статті 7 Закону № 4901-VI, виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Згідно з ч. 2 ст. 382-2 КАС України звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення; 5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання; 6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення; 7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.
Частиною 3 ст. 382-2 встановлено, що до звіту додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо звіт поданий представником і такі документи раніше не подавалися; 2) докази направлення копій звіту та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.
Судом першої інстанції зазначив, що звіт військової частини НОМЕР_1 відповідає вимогам ч. 2 та ч. 3 ст. 382-2 КАС України та поданий у встановлений судом строк.
Згідно з ч. ч. 1-5 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до резолютивної частини судового рішення у справі № 200/6736/25, військова частина НОМЕР_1 зобов`язана була здійснити нарахування і виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум, індексації-різниці грошового забезпечення з 01.03.2018 року до 20.08.2020 року із застосуванням щомісячної фіксованої індексації-різниці в розмірі 4463,15 гривень відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 з урахуванням раніше виплачених сум та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.
Зі звіту військової частини НОМЕР_1 та доданих до нього матеріалів, судом встановлено що ОСОБА_1 здійснено нарахування і виплату:
- індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум;
- індексації-різниці грошового забезпечення з 01.03.2018 року до 20.08.2020 року із застосуванням щомісячної фіксованої індексації-різниці в розмірі 4463,15 гривень відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 з урахуванням раніше виплачених сум;
- компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, що підтверджується довідкою-розрахунком індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2015 року по 20.08.2020 року від 15.02.2026 року № 09/21315/26-Вн та платіжною інструкцією від 23.02.2026 року № 2521, довідками-розрахунками компенсації втрати частини доходів за час затримки виплати грошового забезпечення від 23.02.2026 року № 09/24536/26-Вн, від 26.03.2026 року № 09/37936/26-Вн і платіжними інструкція від 23.02.2026 року № 2522, від 05.03.2026 року № 2888.
Враховуючи вищезазначене суд першої інстанції дійшов висновку про виконання військовою частиною НОМЕР_1 рішення суду у повному обсязі, у відведений судом строк надано до суду звіт про виконання судового рішення і докази виконання рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
У зв`язку із викладеним, суд вважав за можливе прийняти звіт військової частини НОМЕР_1 про виконання судового рішення.
Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.10.2025 у справі № 200/6736/25, адміністративний позов ОСОБА_1 , крім іншого, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення з 01.03.2018 до 20.08.2020 із застосуванням щомісячної фіксованої індексації-різниці в розмірі 4463,15 (чотири тисячі чотириста шістдесят три гривні п`ятнадцять копійок) відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.
Як убачається зі звіту військової частини НОМЕР_1 та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_1 здійснено нарахування і виплату:
- індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум;
- індексації-різниці грошового забезпечення з 01.03.2018 року до 20.08.2020 року із застосуванням щомісячної фіксованої індексації-різниці в розмірі 4463,15 гривень відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 з урахуванням раніше виплачених сум;
- компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, що підтверджується довідкою-розрахунком індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2015 року по 20.08.2020 року від 15.02.2026 року № 09/21315/ 26-Вн та платіжною інструкцією від 23.02.2026 року № 2521, розрахунками компенсації втрати частини доходів за час затримки виплати грошового забезпечення від 23.02.2026 року № 09/24536/26-Вн, від 26.03.2026 року № 09/37936/26-Вн і платіжними інструкція від 23.02.2026 року № 2522, від 05.03.2026 року № 2888.
Доводи скаржника щодо застосування при виплаті спірної доплати положення пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України (далі - ПК України) стосовно компенсації податку на доходи фізичних осіб, які застосовуються виключно до грошового забезпечення, є необґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до пункту 168.5 статті 168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Отже, вказана норма визначає спрямування суми податку на доходи фізичних осіб, що вираховується як з грошового забезпечення, так і з інших виплат, зокрема поліцейським. Верховний Суд наголошує, що спірні правовідносини виникли не щодо оподаткування спірної доплати, а стосовно надання державою компенсації у разі її невчасної виплати. При цьому, спеціальним нормативним правовим актом в даному випадку є не ПК України, а Закон № 2050-III, яким визначено вичерпний перелік виплат, що підпадають під таку компенсацію.
Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 16 травня 2024 року у справі № 600/341/23-а.
Відповідно до ст. 139 КАС України питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не вирішується, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись статтями 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Матвійчук Наталії Євгеніївни – залишити без задоволення. 
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2026 року у справі №200/6736/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення складено 12 травня 2026 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.А. Блохін 

Судді: І.Д. Компанієць 

Е.Г. Казначеєв