П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 285/2300/26 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Коцюба О.М. 
Суддя-доповідач - Гнап Д.Д. 
16 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючої судді: Гнап Д.Д. 
суддів: Сушка О.О.  Яремчукa К.О. , 
за участю: секретаря судового засідання: Криворучко А.C,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 14 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА №6968699 від 05.04.2026 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не вчиняв інкримінованого йому правопорушення, а відповідач не надав належних та допустимих доказів порушення ним вимог пункту 2.3 «в» Правил дорожнього руху України.
Рішенням Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 14 травня 2026 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами справи, зокрема дослідженим у судовому засіданні відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, підтверджується факт керування позивачем транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

ІІ. УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильну оцінку доказів та порушення норм матеріального і процесуального права.
Апелянт зазначає, що відповідачем не доведено факту вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки наданий відеозапис не містить фіксації руху транспортного засобу під його керуванням із непристебнутим ременем безпеки. Також вказує на відсутність належних доказів, які б підтверджували законність зупинки транспортного засобу, та посилається на недоліки оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема відсутність належної ідентифікації технічного засобу відеофіксації.
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Національної поліції в Житомирській області просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що факт вчинення правопорушення підтверджується дослідженим судом відеозаписом та іншими матеріалами справи, а постанова винесена уповноваженою особою в межах наданих законом повноважень.

ІІІ. ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судом першої інстанції встановлено, що 05 квітня 2026 року поліцейським Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області винесено постанову серії ЕНА №6968699 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.
Згідно зі змістом зазначеної постанови 05 квітня 2026 року о 02 год. 02 хв. у місті Звягель по вул. Юрія Глухова позивач керував автомобілем Skoda Fabia, обладнаним засобами пасивної безпеки, будучи не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив пункт 2.3 «в» Правил дорожнього руху України.
Під час розгляду справи суд першої інстанції дослідив відеозапис із нагрудної камери поліцейського та встановив, що на відеозаписі позивач, відповідаючи на запитання працівника поліції щодо причин відсутності пристебнутого ременя безпеки, повідомив, що їде із заправки додому, та надалі не заперечував факт керування транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки.
Виходячи із зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

IV. ОЦІНКА ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами і перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з притягненням позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог пункту 2.3 «в» Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена частиною п`ятою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Основним доводом апеляційної скарги є посилання на те, що відповідач не довів факту керування позивачем транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки, оскільки наданий відеозапис не містить безпосередньої фіксації моменту руху автомобіля під керуванням позивача у момент вчинення правопорушення.
Колегія суддів не погоджується із зазначеними доводами.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач, відповідаючи на запитання працівника поліції щодо причин відсутності пристебнутого ременя безпеки, повідомив, що їде із заправки додому та не заперечував факт керування транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки.
Разом з тим колегія суддів враховує, що у цій справі відеозапис не є лише фіксацією процедури оформлення матеріалів адміністративного правопорушення, а містить пояснення самого позивача щодо обставин події. Саме ці пояснення у сукупності з іншими матеріалами справи були оцінені судом першої інстанції як підтвердження факту керування транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки.
Сам по собі факт відсутності на відеозаписі безперервної фіксації моменту руху транспортного засобу не свідчить про недоведеність події адміністративного правопорушення, оскільки стаття 251 КУпАП не встановлює вичерпного переліку доказів та не вимагає обов`язкової відеофіксації безпосереднього моменту вчинення правопорушення. Наявність або відсутність події адміністративного правопорушення встановлюється на підставі оцінки усіх наявних доказів у їх сукупності.
Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги щодо відсутності у постанові належної ідентифікації технічного засобу відеофіксації.
Колегія суддів враховує, що відповідний відеозапис був наданий відповідачем до суду, безпосередньо досліджений судом першої інстанції та покладений в основу оскаржуваного рішення.

При цьому позивач не заявляв про монтаж відеозапису, його фальсифікацію, неможливість ідентифікації учасників події або невідповідність зафіксованих на ньому обставин фактичним обставинам справи.
Самі по собі формальні недоліки оформлення матеріалів справи не можуть бути самостійною підставою для скасування постанови, якщо вони не вплинули на можливість встановлення фактичних обставин справи та не призвели до обмеження права особи на захист.
У даній справі колегією суддів не встановлено, що наведені апелянтом недоліки оформлення матеріалів справи вплинули на можливість встановлення фактичних обставин правопорушення чи перешкодили реалізації позивачем процесуальних прав.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для зупинки транспортного засобу не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення та не впливають на висновок щодо правомірності оскаржуваної постанови. Наведені апелянтом аргументи не містять обставин, які б свідчили про недоведеність події правопорушення або недопустимість покладених в основу постанови доказів.
З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, належним чином дослідив наявні докази та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

V. ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 та статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оцінивши доводи апеляційної скарги в межах вимог статті 308 КАС України та перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 14 травня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена 

Головуюча	 		Гнап Д.Д.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Яремчук К.О.