Номер провадження 2-о/754/102/26
Справа №754/19586/25
РІШЕННЯ 
Іменем України

27 травня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді - Сенюта В. О.,
секретаря судового засідання - Каба А.В.,
за участю:
заявниці - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Пазинич Руслан Вікторовича про встановлення факту, що має юридичне значення, -
ВСТАНОВИВ:
Заявниця ОСОБА_1 через представника - адвоката Долженко О.М. звернулась до Деснянського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
Подану заяву, з урахуванням уточнень обґрунтовано тим, що заявниця ОСОБА_1 , є донькою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя, батько заявниці зробив розпорядження, відповідно до якого заповів доньці все майно, яке належало йому на день смерті. З метою успадкувати майно, заявниця звернулась до приватного нотаріуса Пазинича Р.В. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину та отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у заповіті та паспорті заявниці наявні розбіжності, а саме: в заповіті призвіще спадкоємиці зазначено «Рудьковська», а в документах, що посвідчують особу «Рудковська». Зазначена помилка була допущена нотаріусом при складанні заповіту. Через такі розбіжності заявниця не може оформити спадщину після смерті спадкодавця, тому просить встановити юридичний факт належності заповіту заявниці.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01.12.2025 відкрито провадження за правилами окремого провадження та витребувано у приватного нотаріуса Миргородського нотаріального округу Пазинича Р.В. належним чином посвідчену копію матеріалів спадкової справи, відкритої щодо майна ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На виконання вище вказаної ухвали від приватного нотаріуса Миргородського нотаріального округу Пазинича Р.В., надійшли до суду належним чином посвідчені копії матеріалів спадкової справи № 160/2025 щодо майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На адресу Деснянського районного суду міста Києва, від представника заявниці ОСОБА_1 - адвоката Долженко О.М., надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.
Від приватного нотаріуса Миргородського нотаріального округу Пазинича Р.В. до суду надійшла заява, відповідно до змісту якої повідомляє про розгляд справи у його відсутності.
Від ОСОБА_2 до суду надійшла заява, відповідно до якої, остання просить проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги визнає в повному обсязі.
Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності заявника та заінтересованих осіб.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер у віці 63 років ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 06.09.2025 серії НОМЕР_1 (а.с.10).
Згідно свідоцтва про народження від 12.05.1988 серії НОМЕР_2 (а.с.7) батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 є: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_2 .
В подальшому внаслідок укладення шлюбу прізвище « ОСОБА_4 » було змінено на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 28.08.2015 (а.с.8).
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком заявниці.
11.10.2024 ОСОБА_3 заповів ОСОБА_1 все належне йому майно. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Федоренко Р.А. 11.10.2024 та зареєстровано в реєстрі за № 1723 (а.с.9).
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , є спадкоємицею після смерті її батька - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією спадкової справи (а.с.47-54).
29.10.2025 ОСОБА_1 звернулася до Приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Пазинича Р.В. з приводу видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 .
Проте, постановою від 29.10.2025 відмовлено громадянці України ОСОБА_1 у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у заповіті та паспорті заявниці наявні розбіжності, а саме: в заповіті призвіще спадкоємиці зазначено «Рудьковська», а в документах, що посвідчують особу «Рудковська». 
Зазначена помилка була допущена нотаріусом при складанні заповіту, оскільки такої особи, як ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 не існує, зазначене підтверджено відповіддю Миргородського РАЦС (а.с.15).
Звертаючись до суду із вказаною заявою, ОСОБА_1 просить встановити факт належності її заповіту, посилаючись на те, що у цьому заповіті допущено помилку при його складанні, а саме, неправильно вказано прізвище спадкоємиці.
Встановлення цього юридичного факту її необхідно для прийняття спадщини.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина.
Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
За правилами ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.
Згідно з п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
За положеннями ст. ст. 1233, 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.
У відповідності до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Частиною 1 ст.1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, які визначені в заповіті. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.
У абзаці 2 пункту 2, пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження (лист Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
У п.71 рішення у справі "Рисовський проти України" ЄСПЛ зазначив, що принцип належного врядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. Разом з тим, потреба виправити допущену в минулому помилку не повинна непропорційним чином утручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки держоргану має покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Суд також враховує висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, який викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.03.2021 справа №692/1164/18 провадження №61-14767св20. Згідно вказаної постанови, розбіжності щодо прізвища, імені та батькові спадкодавця в свідоцтві про смерть та в заповіті на переконання суду, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви. Хоча заповіт містить технічні помилки, але вказаним правочином було оформлено дійсне волевиявлення спадкодавця на розпорядження належним йому майном на випадок його смерті у присутності уповноваженої на вчинення відповідних нотаріальних дій особи, яка засвідчила заповіт, та при посвідченні заповіту були дотримані вимоги щодо його форми - заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складання, секретар сільської ради встановила особу заповідача, перевірила його дієздатність, роз`яснила заповідачу зміст статей 1241, 1307 ЦК України та посвідчила особистий підпис на заповіті. При складанні та посвідченні заповіту дотримано таємницю заповіту відповідно до статті 1255 ЦК України. Наявність технічних помилок не спростовує волевиявлення заповідача та не свідчать про порушення вимог щодо форми і порядку посвідчення заповіту.
Окрім того, наявність формальних помилок при складанні заповіту не свідчить про нікчемність заповіту та не спростовує презумпцію правомірності правочину, якщо заповідач не був визнаний судом недієздатним чи обмежено дієздатним, мав право на складання заповіту, заповіт відповідав волі заповідача, власноруч підписаний заповідачем, має письмову форму, посвідчений та зареєстрований у встановленому законом порядку (постанова Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 522/904/16-ц та від 03.07.2019 у справі № 725/2412/15-ц.
Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Вказане дає можливість дійти висновку, що помилкове написання не вірного прізвища спадкоємця « ОСОБА_5 » зумовлено допущеними орфографічними помилками, що в сукупності з іншими доказами дозволяє встановити факт належності заповіту, скаледний від імені ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого 11.10.202 приватним нотаріусом Миргорогородського районного нотаріального округу Федоренком Р.А., яким все майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті, і на те, що він за законом матиме право, повністю заповів: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 ; зареєстровано в реєстрі за №1723, належить заявниці.
Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.
На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 212-215, 256, 259 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Пазинич Руслан Вікторовича про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити юридичний факт належності заповіту ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , посвідченого 11.10.2024 приватним нотаріусом Федоренком Р.А. реєстровий номер 1723, залишеного від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.
Заявник: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 
Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Пазинич Руслан Вікторович, адреса місцязнаходження: Полтавська обл., м. Миргород, вул. Незалежності, буд. 15, оф. 1.
Повний текст рішення суду складено - 27.05.2026.
Суддя В.О. Сенюта