ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

14 травня 2026 року	Справа №160/2209/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:

30.01.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не врахування періоду здійснення підприємницької діяльності Позивача в повному обсязі до загального страхового стажу при призначенні пенсії за віком.
- Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо здійснення розрахунку пенсії за віком з 11.05.2019 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2014-2016 роки.
- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , період здійснення підприємницької діяльності з 10.12.1998 по 30.06.2000, з 01.12.2001 по 31.12.2001 та з 01.01.2003 по 31.12.2003 та здійснити перерахунок пенсії з моменту призначення, тобто з 11.05.2019.
- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити розрахунок пенсії за віком з 11.05.2019 року ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2016-2018 роки та виплатити заборгованість, що утворилась з вини Пенсійного фонду.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 11.05.2019 року його було переведено на пенсію за віком відповідно до закону №1058. Відповідач протиправно не зарахував до загального страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення ним підприємницької діяльності. Крім того, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.01.2026 року позивача повідомлено, що під час призначення пенсії за віком, для розрахунку розміру пенсії застосовано показник середньої заробітної плати (доходу), з якого сплачено страхові внески за 2014-2016 роки. Позивач вважаючи такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправними, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі; справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Копія ухвали від 16.02.2026 року отримана відповідачем в системі «Електронний суд» 18.02.2026 року, що підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою про доставку електронного листа.
Відповідно до ч. 7 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
З аналізу наведених норм законодавства встановлено, що у випадку реєстрації учасника судового процесу в системі «Електронний суд», суд повідомляє, вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі.
Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідачем, на виконання ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не надіслано до суду відзиву на адміністративний позов та не повідомлено про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2026 року продовжено строк розгляду адміністративної справи на 30 днів.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
З 01.08.2014 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»
З 11.05.2019 року ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.
З Листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.01.2026 року №0400-010307-8/7554 вбачається, що середньомісячний заробіток для обчислення пенсії позивача розрахований за період роботи з 01.02.1988 по 31.01.1993 та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.12.2013 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 року збільшеного на коефіцієнти (3764,40 грн х1,17) в розмірі 4404,35 грн. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації – 1,14779. 
Листом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 21.01.2026 № 4639/6/04-36-24-11-08, окрім іншого повідомлено, що відповідно до інформаційно-комунікаційних систем ДПС України, ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС (Дніпровська ДПІ, м.Дніпро), як фізична особа підприємець з 27.09.1994. 
З форми РС-право вбачається, що періоди з 10.12.1998 по 30.06.2000, з 01.12.2001 по 31.12.2001 та з 01.01.2003 по 31.12.2003 здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності до загального страхового стажу зараховано не було.
Позивач вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною звернувся до суду з цим позовом.
Щодо не зарахування до страхового стажу періодів ведення підприємницької діяльності, суд зазначає наступне.
Згідно із пунктом 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.
Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 розділу П Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Отже, до страхового стажу включається період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:
- до 01 травня 1993 року час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків;
- з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків;
- з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК);
- з 01 травня 1993 для осіб, які обрали загальний спосіб оподаткування, період провадження підприємницької діяльності до 01 липня 2000 зараховується до страхового стажу за умови надання особою документів про сплату страхових внесків, а з 01 липня 2000 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням загальної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).
Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон №1058-IV) визначено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.
Згідно із частиною першою статті 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.
При обчисленні заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачено страхові внески згідно з Законом № 1058-IV за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу) для застрахованих осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність і обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та членів їхніх сімей, що беруть участь у здійсненні підприємницької діяльності, береться за основу отриманий ними дохід за відповідний місяць (частина третя статті 20 Законом № 1058-IV).
Обов`язковою умовою для врахування доходу, що був отриманий за час здійснення підприємницької діяльності особою при обчисленні пенсії та набутого за цей час страхового стажу, є сплата за весь наведений період внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та/або подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.
Отже, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з січня 2004 року – довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження реєстрації особи як суб`єкта підприємницької діяльності позивачем надано свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 №543438, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серії АЖ №244561, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серії ААБ №956261.
Крім того, з листа Головного управління ДПС в Дніпропетровській області від 21.01.2026 № 4639/6/04-36-24-11-08 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в ГУ ДПУ (Дніпровська ДПІ, м. Дніпро), як фізична особа – підприємець з 27.09.1994 року.
Згідно наявних документів з облікової справи платника ФОП ОСОБА_1 №2448, а саме: 
- патенту від 08.05.1998 серія НОМЕР_2 за період з 09.05.1998 по 08.12.1998 ФОП ОСОБА_2 здійснював підприємницьку діяльність за патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян;
- патенту від 27.12.2000 серія НОМЕР_3 за період з 01.01.2001 по 30.11.2001, ФОП ОСОБА_2 здійснював підприємницьку діяльність за патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян; 
- патенту від 03.01.2002 серія НОМЕР_4 за період з 01.01.2002 по 31.12.2002 ФОП Шерман здійснював підприємницьку діяльність за патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян; 
- патенту від 31.01.2003 серія ПАА №776329 за період з 01.01.2003 по 31.12.2003 ФОП Шерман здійснював підприємницьку діяльність за патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян; 
- патенту від 31.12.2003 серія ПАГ №251078 за період з 01.01.2004 по 31.12.2004 ФОП Шерман здійснював підприємницьку діяльність за патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян;
Враховуючи вищевикладені норми законодавства суд зазначає, що періоди провадження підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб – підприємців, окрім іншого, на підставі патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян.
Матерілами справи підтверджено, що в період з 01.01.2003 по 31.12.2003 ФОП Шерман здійснював підприємницьку діяльність за патентом від 31.01.2003 серія ПАА №776329 про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, отже суд може дійти висновку, що період провадження позивачем підприємницької з 01.01.2003 по 31.12.2003 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача
Проте, позивачем не надано належні документи на підтвердження здійснення ним підприємницької діяльності та сплати ним внесків за періоди з 10.12.1998 по 30.06.2000 та з 01.12.2001 по 31.12.2001.
Враховуючи вище викладене, позовні вимоги в частині зарахування до загального страхового стажу періоди здійснення позивачем підприємницької діяльності підлягають задоволенню частково.
Щодо позовних вимог про здійснення розрахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки суд зазначає наступне.
При здійсненні розрахунку суми пенсії, відповідачем взято показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014 - 2016 роки.
Пунктом 2-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Частиною третьою статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2020 року (справа № 528/196/17) вказав, що системний аналіз наведених положень дає змогу дійти висновку, що частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, а відтак показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №348/2271/16-а.
Проте, у справі, яка була предметом касаційного оскарження, суд апеляційної інстанції встановив, що позивачу була призначена пенсія відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше.
Таким чином, у вказаній справі Верховний Суд дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком.
Як вказав Верховний Суд у постанові від 08.02.2024 року (справа №500/1216/23) за змістом частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Таким чином, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Також зазначені висновки Верховного Суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, який у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV.
Зазначена правова позиція Верховного Суду України була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у праві № 876/5312/17
У справі, яка розглядається суд встановив, що з 2011 року позивач отримував пенсію за вислугу років, призначену з урахуванням Закону України Про пенсійне забезпечення.
Тобто, перше призначення пенсії позивачу у 2011 році відбулось згідно з Законом № 1788, друге призначення пенсії у 2025 році - вже згідно з іншим законом, а саме ЗУ № 1058, тобто мав місце не перехід з одного виду пенсії на інший, в межах одного закону, а призначення іншої пенсії за іншим законом.
Суд також зазначає, що використання при першому призначенні пенсії Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не спростовує того факту, що пенсію призначено з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення" та на підставі саме цього закону.
Так, пунктом 2-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Таким чином, призначаючи позивачу пенсію у 2019 році відповідно до Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, ПФУ фактично, згідно з пунктом 2-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування призначив пенсію з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Крім того, статтею 2 Закону № 1788 передбачено такі види державних пенсій:
- трудові пенсії:
- за віком;
- по інвалідності;
- в разі втрати годувальника;
- за вислугу років.
Натомість статтею 9 Закону № 1058 передбачено такі пенсійні виплати:
1) пенсія за віком;
2) пенсія по інвалідності;
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Отже, такий вид пенсії, як пенсія за вислугу років, яку отримував з 2014 року позивач, передбачений лише Законом № 1788, тому суд дійшов висновку, що саме за цим законом була вперше призначена пенсія позивачу.
У подальшому, за призначенням нового виду пенсії, а саме пенсії за віком позивач звернувся вперше 11.05.2019 року.
З матеріалів справи слідує, що при призначенні позивачу замість пенсії за вислугу років, призначеної за Законом №1788-ХІІ, пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV, відповідач застосував показник середньої заробітної плати за 2014, 2015 та 2016 роки.
Проте, оскільки мало місце призначення іншого виду пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IVвисновки відповідача є помилковими.
З урахуванням наведеного, суд приходить висновку про наявність у позивача права на нарахування та виплату територіальним органом Пенсійного фонду України пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме: за 2016-2018 роки.
Щодо вимоги виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком, суд вважає такі вимоги передчасними та зазначає, що захисту підлягає виключно порушене право. Оскільки перерахунок відповідачем не проводився, тому питання виплати заборгованості, стосується правовідносин, які можуть мати місце у майбутньому та не стосуються фактично порушених прав позивача відмовою у проведенні перерахунку в цілому. 
Таким чином, враховуючи, що оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.
У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задоволенню частково.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
Керуючись ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не врахування періоду здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності з 01.01.2003 по 31.12.2003 до загального страхового стажу при призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2003 по 31.12.2003 та здійснити перерахунок пенсії з моменту призначення, тобто з 11.05.2019.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо здійснення розрахунку пенсії за віком з 11.05.2019 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2014-2016 роки.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 11.09.2019 року перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2016-2018 роки, та з урахуванням раніше проведених платежів.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на сплату судового збору у розмірі 1331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко