Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2026 р. № 520/3269/26
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації за неотримане речове майно станом на день виключення зі списків особового складу;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за неотримане речове майно станом на день виключення зі списків особового складу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу у лавах Збройних Сил України з травня 2020 року, зокрема у військовій частині НОМЕР_1 . Позивача звільнено зі служби 12 липня 2025 року відповідно до витягу з наказу № 34, проте при звільненні зі служби позивачу не нараховано та не виплачено компенсацію за речове майно. Позивач звернувся з рапортом на виплату компенсації за неотримане речове майно, однак листом від 30.09.2025 № 1192 йому було повідомлено відповідачем про невиплату компенсації неотриманого речового майна. Позивач уважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалою від 18.03.2026 відкрито спрощене провадження у справі та запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву в п`ятнадцятиденний строк. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів. 
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена позивачу та відповідачу до їх електронних кабінетів через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ЄСІТС.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого виклав свої заперечення проти позову, просив відмовити в його задоволенні. 
Також, відповідач подав до суду письмові додаткові пояснення, згідно з якими повідомив суд, що станом на 01.04.2026 фінансування Військовій частині НОМЕР_1 не здійснено. Відповідач зазначив, що в разі надходження цільового фінансування Військова частина НОМЕР_1 відразу здійснить нарахування компенсації за речове майно позивачу.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.
Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами. 
Позивача було звільнено з військової служби у відставку (за станом здоров`я) відповідно до наказу від 12.07.2025 № 34 (а.с. 8).
Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.07.2025 № 129 позивача з 17.07.2025 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 9-10).
Із зазначеного витягу з наказу вбачається, що позивачу присуджено виплатити при звільненні, зокрема, компенсацію по речовій службі за весь період служби в сумі 195 907,67 грн. Однак, як встановлено судом із матеріалів справи та визнається сторонами, зазначена компенсація не була виплачена позивачу. 
Позивач подавав відповідні скарги щодо невиплати йому відповідачем компенсації за неотримане речове майно. 
Листом від 30.09.2025 № 1192 відповідач повідомив позивача про те, що компенсація за неотримане речове майно буде виплачена після отримання відповідного фінансування (а.с. 50).
Аналогічна відповідь була надана також відповідачем 02.01.2026 на скаргу позивача від 11.12.2025 (а.с. 21).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд враховує наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами ч. 2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII визначено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі за текстом - Закон №2011-ХІІ) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з положеннями ст.ст. 1-2 Закону №2011-ХІІ військовослужбовці користуються всіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Відповідно до ч.1 ст. 9-1 Закону №2011-ХІІ речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеної статті постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 за №178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі за текстом - Порядок № 178), пунктами 2, 3 якого передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Згідно з п. 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за №768/28898, військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно". Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.
Аналізуючи наведені правові норми, слід звернути увагу, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.
Таким чином, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
Вказаний висновок відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.10.2018 у справі № 803/756/17.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З матеріалів справи судом установлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.07.2025 № 129 про виключення позивача з 17.07.2025 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення присуджено виплатити позивачу, зокрема, компенсацію по речовій службі за весь період служби в сумі 195 907,67 грн, однак зазначена компенсація не була виплачена. 
Відповідач листами від 30.09.2025 № 1192 та від 02.01.2026, наданими у відповідь на скарги позивача щодо невиплати йому компенсації за неотримане речове майно, повідомляв позивача про те, що компенсація за неотримане речове майно буде виплачена після отримання відповідного фінансування (а.с. 21, 50).
Згідно поданих до суду письмових додаткових пояснень відповідач повідомив суд, що станом на 01.04.2026 фінансування Військовій частині НОМЕР_1 не здійснено, тому, в разі надходження цільового фінансування Військова частина НОМЕР_1 відразу здійснить нарахування компенсації за речове майно позивачу.
Тобто, судом під час розгляду справи встановлено, що відповідач визнає право позивача на отримання спірної компенсації за неотримане речове майно, у зв`язку з чим зазначена компенсація нарахована позивачу в сумі 195 907,67 грн згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.07.2025 № 129 (а.с. 9-10), однак така компенсація не була виплачена у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування.
Зазначені обставини свідчать про відсутність бездіяльності з боку відповідача щодо ненарахування ОСОБА_1 компенсації за неотримане речове майно станом на день виключення зі списків особового складу.
Отже, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати позивачу компенсацію за неотримане речове майно станом на день виключення зі списків особового складу, оскільки в цій частині позовних вимог права позивача не є порушеними, що підтверджується матеріалами справи. 
Разом із тим, судом установлено, що спір у даній справі лежить саме в площині виплати позивачу вже нарахованої компенсації за неотримане речове майно, яка станом на день виключення зі списків особового складу фактично виплачена не була, що свідчить про наявність протиправної бездіяльності відповідача.
При цьому, суд зазначає, що обставини відсутності бюджетного фінансування, на що посилається відповідач, не можуть бути підставою для невиконання покладених на відповідача обов`язків щодо здійснення належних позивачу виплат, гарантованих законодавством. Обов`язок щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно виник у відповідача в силу вимог закону та не ставиться у залежність від факту надходження чи ненадходження бюджетних коштів.
Інших підстав для нездійснення позивачу виплати спірної компенсації за неотримане речове майно відповідачем не зазначено. Судом таких обставин не встановлено. 
Доказів виплати позивачу грошової компенсації речового майна матеріали справи не містять та відповідачем до суду таких доказів не надано.
Отже, з метою належного та ефективного захисту прав позивача в спірних правовідносинах, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за неотримане речове майно станом на день виключення зі списків особового складу та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 компенсацію за неотримане речове майно станом на день виключення зі списків особового складу.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється. 
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за неотримане речове майно станом на день виключення зі списків особового складу.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 компенсацію за неотримане речове майно станом на день виключення зі списків особового складу.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН