ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2026 року	справа № 380/2085/26	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Кузана Р.І., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) безпідставно набуті кошти у розмірі 162 675 грн 15 коп. (сто шістдесят дві тисячі шістсот сімдесят п`ять) гривень 15 копійок під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.
Позовні вимоги мотивовані тим, що сержант ОСОБА_1 не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, не з`явився на службу з лікувального закладу ВМКЦ СР м. Дніпро, у період з 12.05.2022 по теперішній час, тобто протягом всього часу незаконного перебування за межами місця служби, з метою ухилитися від проходження військової служби в умовах воєнного стану, переховується від правоохоронних органів та приховує від оточуючих свою належність до Збройних Сил України. Крім того, усвідомлюючи всю протиправність своїх дій та маючи можливість повернутися до місця служби, останній ніяких заходів для цього не вживає та проводить час на власний розсуд. 13.01.2026 року командиром військової частини НОМЕР_1 був виданий наказ №39 (з основної діяльності) “Про підсумки службового розслідування стосовно сержанта ОСОБА_1 за фактом неналежного виконання службових обов`язків, що спричинило надлишкову виплату грошового забезпечення і додаткової винагороди за вересень 2022 року сержанту ОСОБА_1 ”. Вказаним наказом вирішено вважати встановленим факт неналежного виконання Відповідачем обов`язків військової служби, що призвело до надлишкової виплати грошового забезпечення сержанту ОСОБА_1 за вересень 2022 року, а також додаткової винагороди за вересень 2022 року. Згідно довідки від 01.12.2025 року №1079 по сержанту ОСОБА_1 загальна сума переплати становить 162 675 грн 15 коп. Посилаючись на те, що зазначені кошти набуті відповідачем без достатньої правової підстави, позивач, керуючись статтею 1212 Цивільного кодексу України, просить стягнути їх з відповідача.
10.02.2026 суддя звернувся з запитом до відділу адресно-довідкової роботи Головного управління ДМС України у Львівській області щодо інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 . Відповідь на вказаний запит надійшла на адресу суду 05.03.2026.
Ухвалою судді від 10.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.
Сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Станом на момент розгляду цієї справи, жодних заяв по суті справи від відповідача на адресу суду не надходило. При цьому суд враховує, що згідно з ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідач станом на дату розгляду справи відзиву на позовну заяву не подав.
Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.04.2022 № 91, сержант ОСОБА_1 (Відповідач), прибув із військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_3 для подальшого проходження військової служби, з “02” квітня 2022 року зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення і визнаний таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою: сержант резервної роти військової частини НОМЕР_1 . 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.05.2022 №123, сержант ОСОБА_1 , сержант резерву резервної роти військової частини НОМЕР_1 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від “04” травня 2022 року № 84- РС на посаду стрільця снайпера 2 відділення 1 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 та визнаний таким, що з “04” травня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків. 
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.05.2022 № 131 сержант ОСОБА_1 , стрілець - снайпер 2 відділення 1 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 , визнаний таким, що з “11” травня 2022 року вибув до Краматорської міської лікарні м. Краматорськ Донецької області, у зв`язку із отриманням пораненням під час виконання бойового завдання. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.06.2022 № 151 сержант ОСОБА_1 , стрілець снайпера 2 відділення 1 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти, відповідно до пункту 116 підпункту 15, 16 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, з “01” червня 2022 року увільнений від займаної посади і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 . 
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.10.2022 № 302 сержант ОСОБА_1 , військовослужбовець в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_5 , який “11” травня 2022 року після отриманого поранення був доставлений на лікування до медичної роти військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_4 , визнаний таким, що не повернувся без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , місцезнаходження не відоме, на телефонні дзвінки не відповідає. 
Відповідно розділу 1 пункту 15 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 “Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам” з “11” травня 2022 року призупинено нарахування та виплату грошового забезпечення. 
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.01.2023 № 4 сержант ОСОБА_1 , військовослужбовець в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_5 , після невчасного повернення з лікування, визнаний таким, що “03” січня 2023 року повернувся в район відведення 3 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 . Відповідно наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 “Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам”, з “03” січня 2023 року відновлено нарахування та виплату грошового забезпечення. 
За фактом нез`явлення на службу з лікувального закладу сержанта ОСОБА_1 проведено службове розслідування, в рамках якого встановлено, що відповідач 11.05.2022 надійшов до Краматорської Міської Лікарні №3, 12.05.2022 скерований до військової частини НОМЕР_6 , того ж дня скерований для подальшого лікування у АДРЕСА_5 . Відомості про прибуття до медичних закладів у АДРЕСА_5 не надходило. Відомості про подальше лікування відсутні. Крім того, зазначений військовослужбовець, на зв`язок не виходив та підтвердні документи про продовження лікування не надав. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.08.2023 №963 “Про підсумки службового розслідування стосовно сержанта ОСОБА_2 за фактом нез`явлення на службу з лікувального закладу” сержанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення – оголошено сувору догану. Зобов`язано начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 здійснити перевірку нарахованого та виплаченого сержанту ОСОБА_1 грошового забезпечення. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.09.2023 № 275 сержанта ОСОБА_1 , військовослужбовця в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_5 , колишнього стрільця-снайпера 2 відділення 1 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 , звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від “19” січня 2023 року № 19-РС, у запас за підпунктом “ґ” (через такі сімейні обставини або інші поважні причини, у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, та визнано таким, що справи та посаду здав та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . З “25” вересня 2023 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. 
02.12.2025 за вх. № 25669/р до командування військової частини НОМЕР_1 надійшов начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_3 проте, що нею було проведено перевірку нарахованого та виплаченого військовослужбовцю в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_5 сержанту ОСОБА_1 грошового забезпечення і додаткової винагороди, в результаті якої виявлені факти надмірно виплаченого грошового забезпечення та додаткової винагороди. 
На підставі вказаного рапорту командиром військової частини НОМЕР_1 02.12.2025 виданий наказ № 1079 “Про призначення службового розслідування стосовно сержанта ОСОБА_2 за фактом неналежного виконання службових обов`язків, що спричинило надлишкову виплату грошового забезпечення і додаткової винагороди за вересень 2022 року сержанту ОСОБА_4 ”. 
У ході проведення службового розслідування встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.05.2022 № 131 сержанта ОСОБА_1 , стрільця - снайпера 2 відділення 1 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 , визнано таким, що з 11.05.2022 вибув до Краматорської міської лікарні м. Краматорськ Донецької області, у зв`язку із отриманням пораненням під час виконання бойового завдання. 12.05.2022 етапом медичної евакуації був скерований до медичного закладу військової частини НОМЕР_6 АДРЕСА_6 , та в цей же день по розподілу наступним етапом медичної евакуації сержант ОСОБА_5 , був скерований на лікування у м. Умань Черкаської області. Відповідних документів що до прибуття до медичних закладів у м. Умань Черкаської області не надходило. Відомості про подальше лікування відсутні. Крім того зазначений військовослужбовець не виходив на зв`язок, підтверджуючих документів про перебування на лікуванні не надав, та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.10.2022 № 302 сержанта ОСОБА_1 було визнано таким, що не повернувся після лікування до військової частини НОМЕР_1 . Проте 03.01.2025 сержант ОСОБА_1 , повернувся до військової частини НОМЕР_1 . 
Вищевказаними діями сержант ОСОБА_1 , ввів в оману командування військової частини НОМЕР_1 не доповівши про своє місцезнаходження, внаслідок чого йому здійснювались надлишкові нарахування та виплати грошового забезпечення протягом часу поки не було встановлено факт його ухилення від виконання обов`язків військової служби, що призвело до надлишкової виплати грошового забезпечення сержанту ОСОБА_1 за вересень 2022 року, а також додаткової винагороди за вересень 2022 року. 
13.01.2026 року командиром військової частини НОМЕР_1 був виданий наказ №39 (з основної діяльності) “Про підсумки службового розслідування стосовно сержанта ОСОБА_1 за фактом неналежного виконання службових обов`язків, що спричинило надлишкову виплату грошового забезпечення і додаткової винагороди за вересень 2022 року сержанту ОСОБА_1 ”. Вказаним наказом вирішено вважати встановленим факт неналежного виконання Відповідачем обов`язків військової служби, що призвело до надлишкової виплати грошового забезпечення сержанту ОСОБА_1 за вересень 2022 року, а також додаткової винагороди за вересень 2022 року в розмірі 162 675 грн 15 коп.
Розмір переплати підтверджується довідкою фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , а також витягами з розрахунково-платіжних відомостей, наявними у матеріалах справи.
Зважаючи на те, що відповідач самостійно не сплатив заборгованість, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
При вирішенні спору суд керувався таким.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовано Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно до частини першої статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно зі статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260).
Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є, зокрема, штат військової частини; накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення.
За змістом пункту 15 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення не виплачується військовослужбовцям, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення; призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Відповідно до абзацу першого пункту 5 розділу XVI Порядку № 260 військовослужбовцям щомісячна премія не виплачується, зокрема, за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168) на період дії воєнного стану передбачено виплату військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі від 30 000 до 100 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу участі осіб у відповідних діях та заходах.
Згідно з окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, яким регулювалося питання виплати додаткової винагороди у спірний період, до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували, - з дня самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), оголошеного наказом командира.
Суд враховує висновки Верховного Суду, відповідно до яких для припинення виплати грошового забезпечення, премії та додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, достатньо встановленого факту самовільного залишення військовослужбовцем місця служби, підтвердженого матеріалами службового розслідування, та не вимагається наявності обвинувального вироку суду чи внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Встановлення такого факту є достатньою правовою підставою для застосування спеціальних норм, які регулюють порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям.
Як встановлено судом, відповідач з 12.05.2022 до місця несення служби у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 ) не повернувся та обов`язки військової служби не виконує. Факт відсутності відповідача на службі без поважних причин підтверджується наказами командира військової частини НОМЕР_1 та актом службового розслідування.
Отже, за період з за вересень 2022 року відповідач не мав права на виплату грошового забезпечення за час відсутності на службі без поважних причин (пункт 15 розділу І, абзац перший пункту 5 розділу XVI Порядку № 260), а також не мав права на отримання додаткової винагороди згідно з Постановою № 168 у зв`язку із самовільним залишенням місця служби. Незважаючи на це, відповідачу за зазначений період було нараховано та виплачено грошове забезпечення та додаткову винагороду в загальному розмірі 162675,15 грн.
Згідно з частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до частини другої статті 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
За усталеною правовою позицією Верховного Суду зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави виникають за наявності таких умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи збереження або їх наявність з подальшим відпаданням. При цьому для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження майна, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не лише за умови початкової відсутності правової підстави, а й тоді, коли первісно така підстава була, але згодом відпала.
Верховний Суд також послідовно наголошує, що кондикційні зобов`язання не є заходом цивільно-правової відповідальності, а тому для стягнення безпідставно набутих коштів у порядку статті 1212 ЦК України доведення вини набувача не вимагається; визначальним є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Водночас стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли отримане набувачем майно не підлягає поверненню. Так, згідно з пунктом 1 частини першої статті 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Системний аналіз наведеної норми, з урахуванням правових позицій Верховного Суду, дає підстави для висновку, що безпідставно набуті кошти не підлягають поверненню лише за одночасної наявності трьох умов: здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі відсутності хоча б однієї із цих умов кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.
У цій справі така сукупність умов відсутня. Як встановлено матеріалами службового розслідування, відповідач не повернувся з лікувального закладу до місця несення служби, не повідомив командування про своє дійсне місцезнаходження та про причини неповернення, чим ввів командування військової частини НОМЕР_1 в оману щодо свого перебування. Саме внаслідок такої поведінки відповідача йому продовжували здійснюватися нарахування та виплати грошового забезпечення і додаткової винагороди до моменту встановлення факту його ухилення від виконання обов`язків військової служби. За таких обставин ознака добросовісності набувача коштів відсутня, а тому пункт 1 частини першої статті 1215 ЦК України до спірних правовідносин застосуванню не підлягає.
Суд також зважає на те, що внаслідок самовільного залишення місця служби у відповідача були відсутні правові підстави для отримання грошового забезпечення та додаткової винагороди за спірний період, а отже відповідні кошти не можуть розглядатися як такі, що правомірно набуті ним у зв`язку з проходженням військової служби.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що грошові кошти у загальному розмірі 162675,15 грн, нараховані та виплачені відповідачу за вересень 2022 року, набуті ним за рахунок позивача без достатньої правової підстави, а тому в силу статті 1212 ЦК України підлягають поверненню позивачу.
Розмір безпідставно набутих коштів підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, зокрема довідкою фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 та витягами з розрахунково-платіжних відомостей та матеріалами службового розслідування, і відповідачем не спростований.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач доказів на спростування доводів позивача, зокрема щодо наявності поважних причин відсутності на службі, повернення до місця несення служби у спірний період або щодо іншого розміру переплати, суду не надав.
Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.
Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) безпідставно набуті кошти у розмірі 162675 (сто шістдесят дві тисячі шістсот сімдесят п`ять) грн 15 коп. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан