ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.05.2026 Справа № 914/710/26 

Суддя Господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., розглянувши матеріали справи

за позовом:	Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», м. Львів	
до відповідача:	Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№ 40)», м. Дрогобич, Львівська обл.	
про:	стягнення 3 505,77 грн.	

Представники учасників справи: не викликались

Хід справи.
На розгляд Господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», м. Львів, подано позов про стягнення з Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№ 40)», м. Дрогобич Львівської області, заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 3 490,56 грн., 3 % річних в розмірі 15,21 грн., а також судового збору.
Матеріалам присвоєно єдиний унікальний номер справи 914/710/26 та передано на розгляд судді Мазовіти А.Б.
Ухвалою від 13.03.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань; вирішено інші процедурні питання.
Процесуальні документи в даній справі направлялись позивачу та відповідачу засобами електронного зв`язку до їх електронних кабінетів в підсистемі «Електронний суд». Відповідні докази повідомлення учасників справи містяться в матеріалах справи.
Згідно ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Статтею 251 цього Кодексу унормовано, що відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи (ч.2, ч.5, ч.8 ст. 252 ГПК України).
Матеріали справи свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, та надано достатньо часу для надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення учасників справи про здійснення її розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Заяв про відвід суду не поступало.

Суть спору та правова позиція сторін.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач в порушення умов договору № 90468/2025/1 від 09.12.2025 про постачання/закупівлю електричної енергії постачальником універсальних послуг не здійснив повну оплату за спожиту у грудні 2025 року (було здійснено часткову оплату в розмірі 937 850,40 грн.), тому на дату подачі позову заборгованість складає 3 490,56 грн. Також позивачем було нараховано на суму заборгованості в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України 3 % річних, які складають за розрахунком позивача 15,21 грн.
Відповідач не погодився із заявленими вимогами, зазначивши, що ним було погашено заборгованість в розмірі 1 256 700,96 грн., з яких 937 850,40 грн. – за актом № 1(проміжним) від 26.12.2025 про прийняття-передавання товарної продукції, 318 850,56 грн. - за актом № 2 (проміжним) від 26.12.2025 про прийняття-передавання товарної продукції.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.
09.12.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (постачальник) і Державною установою «Дрогобицька виправна колонія (№40)» (споживач/замовник) укладено договір про постачання/закупівлю електричної енергії постачальником універсальних послуг № 90468/2025/1.
У пункті 1.1 договору сторони погодили, що умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (ПРРЕЕ), Закону України «Про публічні закупівлі», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в України та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» № 1178 від 12.10.2022, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії» № 483 від 05.06.2019 (із змінами та доповненнями).
Постачальник продає електричну енергію ДК 021:2015 - 09310000-5 «Електрична енергія» (універсальна послуга) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача визначених в додатку № 2 до цього договору, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1 договору).
Пунктом 2.2 договору встановлено, що прогнозні обсяги закупівлі електричної енергії за цим договором визначені в додатку № 1 до договору. Сторони погодили, що такі прогнозні обсяги змінюються щомісячно в залежності від фактичного обсягу споживання електричної енергії та укладення додаткових угод до цього договору не потребує.
Загальна ціна даного договору становить 1 256 700,96 грн. (з ПДВ) (п. 5.1 договору).
Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (з першого по останнє число місяця) (п. 5.8 договору).
Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку та в договорі (п. 5.10 договору).
Остаточний розрахунок споживача здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунка (п. 5.12 договору). 
Сторони пунктом 5.14 договору погодили, що рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються постачальником та надаються споживачу у порядку, передбаченому договором. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків становить 5 робочих днів з дня отримання рахунку. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на спецрахунок постачальника.
Згідно з пунктом 5.15 договору при здійсненні розрахунків за електричну енергію сторони погодили використання системи онлайн-розрахунків «Персональний кабінет» на веб-сайті постачальника (далі – персональний кабінет), зокрема актів звірки розрахунків, отримання рахунків на оплату електричної енергії та інше.
Відповідно до пункту 5.17.2 договору споживач самостійно отримує рахунок на оплату електричної енергії не пізніше 8 календарного дня місяця наступного за розрахунковим періодом у персональному кабінеті, який вважається таким, що наданий споживачу постачальником не пізніше 8 календарного дня місяця наступного за розрахунковим. У разі необхідності, рахунок в паперовому вигляді споживач може отримати у постачальника, звернувшись в центр обслуговування клієнтів постачальника.
Пунктом 6.2 договору передбачено, що споживач зобов`язується зокрема забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору. За прострочення виконання зобов`язання перед постачальником, сплачувати пеню, 3 % річних та додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції на поточний рахунок постачальника.
Пунктом 15.1 договору передбачено, що договір набуває чинності з 09 грудня 2025 року та діє до 31 грудня 2025 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань в частині розрахунків. В частині зобов`язань постачальника здійснювати постачання електричної енергії споживачу, цей договір набирає чинності з моменту зміни реєстрів точок комерційного обліку споживача на постачальника.
Невід`ємною частиною цього договору є: додаток № 1 – «Прогнозні обсяги закупівлі електричної енергії», додаток № 2 – «Перелік об`єктів споживача за якими здійснюється постачання електричної енергії» (п. 16.1 договору).
Договір підписаний сторонами без зауважень та виправлень.
За умовами укладеного договору позивачем здійснено постачання, а відповідачем у грудні 2025 року спожито 217 903 кВт/год., що підтверджується актом про прийняття-передавання товарної продукції № 503000047025121 від 31.12.2025 на загальну суму 941 340,96 грн. Акт підписано сторонами та скріплено печатками сторін без зауважень.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було здійснено часткову оплату за отриману у грудні 2025 року електричну енергію в сумі 937 850,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 4083 від 28.12.2025.
Також позивачем було виставлено відповідачу рахунок за електричну енергію № 5030000470251219 за грудень 2025 року від 06.01.2026, з якого вбачається, що вартість поставленої позивачем відповідачу електричної енергії у вказаний період складає 941 340,96 грн., а з урахуванням проведеної останнім часткової оплати, сума заборгованості на дату виставлення рахунку, складає 3 490,56 грн. Рахунок підлягає сплаті до 15.01.2026.
Натомість відповідач порушив покладений на нього обов`язок здійснити повну та своєчасну оплату за спожиту електричну енергію, у зв`язку з чим позивач звернувся до господарського суду із цим позовом, яким просить суд стягнути з відповідача суму основної заборгованості в сумі 3 490,56 грн. за спожиту у грудні 2025 року електричну енергію, а також нараховані на суму заборгованості 3 % річних в сумі 15,21 грн. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку позов задовольнити повністю з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відносини сторін регулюються спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018, договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 14.03.2018 № 312, яка набрала чинності 19.04.2018, затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ).
Ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.
Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.
Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку (п. 1.1.1. ПРРЕЕ).
Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання; до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг (положення пп. 1.1.2 п. 1.1 Розділу і Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (Правила)).
У відповідності до п. 7 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 та абзацу 5 пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника. Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Згідно частин 1, 2 статті 62 Закону України «Про ринок електричної енергії» з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України на учасників ринку відповідно до цієї статті можуть бути покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.
До спеціальних обов`язків, що покладаються на учасників ринку електричної енергії відповідно до цього Закону для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, належить, зокрема: виконання функцій постачальника універсальних послуг.
Згідно приписів частини 1 статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» та пункту 5.3.3 ПРРЕЕ універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Постачальник універсальних послуг не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, які знаходяться на території здійснення його діяльності; в укладенні договору постачання електричної енергії.
Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору про постачання/закупівлю електричної енергії постачальником універсальних послуг № 90468/2025/1 від 09.12.2025 з додатками.
Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до пп. 1 п. 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.
Матеріалами справи, підтверджується, що відповідач у грудні 2025 року спожив 217 903 кВт/год електричної енергії на загальну суму 941 340,96 грн. і здійснив часткову оплату за отриману послугу в сумі 937 850,40 грн.
Позивачем був виставлений відповідачу рахунок за електричну енергію від 06.01.2026 на суму 3 490,56 грн. зі встановленим строком на його оплату до 15.01.2026, проте відповідач його не оплатив.
В свою чергу, відповідач зазначав, що вважає, що ним було здійснено повну оплату за спожиту у грудні 2025 року електричну енергію в повному обсязі, на підставі акту № 1 (проміжний) про прийняття-передавання товарної продукції від 26.12.2026, натомість суд не погоджується із цією обставиною, оскільки даний акт, на підставі якого відповідач провів оплату, є проміжним, а відповідно до п. 5.12 договору, сторони узгодили, що остаточний розрахунок споживача здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунка, а такий рахунок був виставлений 06.01.2026.
Крім того, відповідач погодився з тим фактом, що йому позивачем було поставлено, а відповідачем в свою чергу прийнято у грудні 2025 року електричної енергії в загальній кількості 217 903 кВт/год. на суму 941 340,96 грн., про що свідчить наявний на акті про прийняття-передавання товарної продукції підпис керівника підприємства відповідача та відбиток печатки установи. 
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Суд дійшов висновку, що позивач довів належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами у справі підставність позову до задоволення, а відповідач в свою чергу не спростував належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами обставини викладені у позовній заяві.
Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України, а також встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення основного боргу в сумі 3 490,56 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо заявленої вимоги про стягнення відповідача 3 % річних в розмірі 15,21 грн. суд зазначає наступне.
Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку позовних вимог, позивач просить стягнути 3 % річних на загальну суму 15,21 грн., нараховану на суму основної заборгованості в сумі 3 490,56 грн. за період 16.01.2026-09.03.2026.
Пунктом 5.10 договору передбачено, що оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку та в договорі (п. 5.10 договору).
Згідно рахунку за електричну енергію № 5030000470251219 від 06.01.2026 за грудень 2025 року встановлено строк оплати до 15.01.2026, тобто саме до цієї дати повинна була бути здійснена відповідачем оплата за отриману послугу, а з 16.01.2026 почалось прострочення виконання зобов`язання.
Суд перевірив розрахунок позивача за допомогою системи інформаційно-правового забезпечення «Ліга:Закон» та визнає його методологічно вірним, але арифметично хибним, оскільки за підрахунком суду розмір 3 % річних на суму заборгованості 3 490,56 грн. за період 16.01.2026-09.03.2026 складає 34,91 грн., натомість враховуючі приписи ст. 237 Господарського процесуального кодексу України, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, задовольняє зазначену вимогу у заявленому позивачем розмірі.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи та позиції сторін, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача. 
З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№ 40)» (код ЄДРПОУ 08563918; 82100, Львівська обл., Дрогобицький р-н, м. Дрогобич, вул. Трускавецька, б. 77) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (код ЄДРПОУ 42092130; 79016, м. Львів, вул. Шевченка, б. 1) заборгованість в сумі 3 505,77 грн., з яких: 3 490,56 грн. - заборгованість за спожиту електричну енергію, 15,21 грн. - 3% річних, а також судовий збір в сумі 2 662,40 грн.
3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 13.05.2026

Суддя Мазовіта А.Б.