Справа № 163/2303/25
Провадження № 3/163/326/26 

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року       місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Павлусь О.С.
з участю представника Волинської митниці Федчишиної С.Ф.,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею матеріали справи за протоколом №0359/UA205000/2025 про притягнення до відповідальності за ст.485 МК України 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що проживає по АДРЕСА_1 , директора ТОВ «ВІКТОРІЯ ЛІДЕР ГРУП» (код ЄДРПОУ 44549924), РНОКПП НОМЕР_1 ,  

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , як директор ТОВ «ВІКТОРІЯ ЛІДЕР ГРУП» (код ЄДРПОУ 44549924), під час митного оформлення товарів: «Автомобіль вантажний б/в марки «Volkswagen», модель «CRAFTER», рік виготовлення - 2016, кузов № НОМЕР_2 ….», «Автомобіль вантажний б/в марки «Volkswagen», модель «CRAFTER», рік виготовлення - 2016, кузов № НОМЕР_3 ….» за митними деклараціями типу ІМ40ДЕ № UA205140/2023/33549 від 28.04.2023, № UA205140/2023/33550 від 28.04.2023 вчинила дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів в загальній сумі 77464,52 грн шляхом подання митному органу сертифікатів з перевезення товару EUR.1 № PL/MF/AS 0031134 від 26.04.2023, № PL/MF/AS 0031126 від 26.04.2023, які не були видані та легалізовані зазначеною у них Податковою Адміністрацією Польщі - Митно-податковою інспекцією в Катовіце (Митне відділення Славкув) та стали підставою для неправомірного застосування преференційного режиму, заявленого в зазначених митних деклараціях типу ІМ40ДЕ, чим вчинила правопорушення, передбачене ст.485 МК України. 

ОСОБА_1 на розгляд справи в суд не з`явилась, свої права та інтереси доручила захищати адвокатам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 
25.02.2026 адвокат Кінах Я.В. подала клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням передбаченого ч.1 ст.467 МК України строку для накладення адміністративного стягнення. Клопотання обґрунтувала тим, що від дня виявлення правопорушення (07.05.2025) минув шестимісячний строк для накладення стягнення. При цьому вказала, що передбачений ч.3 ст.467 МК України тримісячний строк не застосовується, оскільки кримінальне провадження закрите не повністю, а лише в частині за ознаками ч.3 ст.358 КК України. 
У призначений на 20.04.2026 судовий розгляд справи адвокат Кінах Я.В. не прибула, хоча належним чином була повідомлена про розгляд справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, про причини неявки не сповістила. Разом з цим, 20.04.2026 через систему «Електронний суд» подала заперечення на протокол про порушення митних правил, у якому просила закрити провадження у справі за відсутністю події та складу в діях ОСОБА_1 порушення митних правил. Таку свою позицію обґрунтувала тим, що відповідь уповноваженого іноземного митного органу, на якому ґрунтується висунуте ОСОБА_1 звинувачення, не є належним і допустимим доказом, оскільки її переклад нотаріально не засвідчений та не легалізований у встановленому законом порядку. Разом з цим, відповідь польського митного органу має виключно інформаційний характер, не є процесуальним документом, не містить висновків експертизи, не встановлює факту підроблення документів. Зазначена відповідь не може бути єдиним та беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_1 , оскільки до митного контролю і оформлення останньою були подані усі документи, визначенні чинним законодавством, що надані експортером і підтверджують право на преференцію. Митний орган не довів належними і допустимими доказами наміру саме імпортера, а не експортера фінансового характеру, що спрямований на ухилення від сплати всіх необхідних платежів при митному оформленні. Митний орган допустив неповноту провадження у справі, що виразилось у не здійсненні контрольно-перевірочних заходів у відповідності до положень ст.ст.345-354 МК України, чим не доведено належними доказами суми недоборів митних платежів, що має суттєве значення з огляду на санкцію статті 485 МК України. Крім цього, митний орган не надав доказів офіційного звернення уповноважених іноземних органів до експортерів за наданням належних документів на підтвердження статусу походження товару, чи відповіді експортера, що ставить під сумнів дотримання зазначеними органами приписів Регіональної конвенції стосовно проведеної перевірки. Волинська митниця не витребувала оригіналу сертифікату від суб`єкта господарювання з метою його скерування на адресу уповноваженого польського органу для проведення експертизи. Відповідь іноземного митного органу не містить пояснень стосовного того, чому спірні товари не мають преференційного походження, адже товари було придбано у контрагентів, які зареєстровані в країні ЄС, перебували на обліку в цих країнах, не виходили за межі країни ЄС до їх придбання товариством. У свою чергу, Волинська митниця не дослідила VIN-кодів ввезених транспортних засобів, у яких містяться інформація про країну та завод виробника, марку, модель, тип кузова, рік випуску і серійний номер. Сам по собі факт не підтвердження сертифікатів іноземним митним органом не свідчить про умисність дій імпортера. Проведеним досудовим розслідуванням кримінального провадження №7202302000000013 від 24.02.2023 не встановлено обставин підроблення сертифікатів з перевезення товарів EUR.1 та наявності прямого умислу у будь-яких осіб на підроблення цих документів, у зв`язку із чим постановою детектива Підрозділу детективів ТУ БЕБ у Волинській області від 02.02.2026 зазначене кримінальне провадження за ознаками передбаченого ч.3 ст.358 КК України закрите. 
Адвокат Немченко Л.А. на розгляд справи до суду не прибула, у день призначеного судового розгляду 20.04.2026 надіслала клопотання про забезпечення її участі у розгляді справи в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. 
Нормами МК України та КУпАП не урегульовано питання участі у розгляді справи учасників справи в режимі відеоконференції, тому за аналогією закону із цього питання суд застосовує норми КПК України. 
У частині 4 статті 336 КПК України визначено, що учасник кримінального провадження подає клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія клопотання в той самий строк надсилається іншим учасникам кримінального провадження.
Як зазначено вище, клопотання про участь у розгляді справи адвокат Немченко Л.А. подала у дату призначеного судового розгляду 20.04.2026, тобто без будь-якого завчасного та розумного інтервалу, який би давав можливість забезпечити організацію судового процесу у заявлений нею спосіб.
Крім цього, жодних причин неможливості безпосереднього прибуття до суду на розгляд справи, як того вимагає ч.1 ст.336 КПК України, у поданому клопотанні адвокат Немченко Л.А. не зазначила і не обґрунтувала.
З наведених підстав, клопотання про участь захисника у розгляді справи в режимі відеоконференції задоволенню не підлягає.
Враховуючи вищевикладене, а також належне та завчасне повідомлення учасників справи про час і місце судового розгляду, висловлену у письмових запереченнях захисника позицію щодо суті складеного протоколу про порушення митних правил, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та її захисників за наявними матеріалами справи. 
Представник Волинської митниці під час розгляду справи заявила, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, просила накласти стягнення в межах санкції ст.485 МК України.

Дослідженням доказів по справі встановлено таке.

Факт ввезення на митну територію України в адресу ТОВ «ВІКТОРІЯ ЛІДЕР ГРУП» (код ЄДРПОУ 44549924) товарів: «Автомобіль вантажний б/в марки «Volkswagen», модель «CRAFTER», рік виготовлення - 2016, кузов № НОМЕР_2 ….», «Автомобіль вантажний б/в марки «Volkswagen», модель «CRAFTER», рік виготовлення - 2016, кузов № НОМЕР_3 ….» і випуск їх у вільний обіг підтверджується доданими до протоколу копіями митних декларацій типу ІМ40ДЕ № UA205140/2023/33549 від 28.04.2023, № UA205140/2023/33550 від 28.04.2023. 
Товари заявлені у митному режимі імпорт, їх продавцем і відправником зазначена німецька компанія «D&S Motors GmbH». 
Декларування товарів здійснювала ОСОБА_4 , яка на дату декларування одночасно була керівником фірми отримувача товару ТОВ «ВІКТОРІЯ ЛІДЕР ГРУП», що підтверджується витягом з програмного комплексу ІКС «Податковий блок». 
У графі 36 митних декларацій заявлена преференція при сплаті мита за митне оформлення товару за кодом 410 (Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС).
Преференція заявлена на підставі сертифікатів з перевезення товару EUR. № PL/MF/AS 0031134 від 26.04.2023, № PL/MF/AS 0031126 від 26.04.2023, у яких органом його видачі зазначено митницю в Катовіце Республіки Польща.
На вчинений Держмитслужбою запит Регіональне управління податкової адміністрації у м.Катовіце Республіки Польща листом від 07.05.2025 №2401-IOA.4331.18.2025.KK повідомило, що сертифікати з перевезення EUR.1 в кількості 139 штук, в тому числі сертифікати № PL/MF/AS 0031134 від 26.04.2023, № PL/MF/AS 0031126 від 26.04.2023, не були видані та легалізовані Податковою Адміністрацією Польщі – Митно-податковою інспекцією в Катовіце (Митне відділення Славкув). У зв`язку з цим, товари/продукція, на які поширюється дія даних сертифікатів з перевезення EUR.1, не підпадають під преференційний режим, відповідно до положень (правил) Додатку І «Визначення поняття походження товарів» та методи адміністративного співробітництва до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони. 
З огляду на таку інформацію начальник УК та АМП Волинської митниці у доповідній записці №15/15-03/6506 від 17.06.2025 констатувала, що указані сертифікати з перевезення товару EUR.1 не відповідають вимогам ст.16 Доповнення І «Визначення поняття походження товарів і методів адміністративного співробітництва» Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, а товари, що у них зазначені не мають преференційного походження. 
Цією ж доповідною запискою визначено суму митних платежів, що підлягають доплаті до Державного бюджету за вище указаними митними деклараціями, а саме всього 77464,52 грн, у тому числі: мито – 64553,76 грн, ПДВ – 12910,76 грн, та підрозділу проведення митного аудиту запропоновано провести контрольно-перевірочні заходи у відповідності до положень статей 345-354 МК України щодо платника податків ТОВ «ВІКТОРІЯ ЛІДЕР ГРУП».
Аналогічна сума недоборів митних платежів за митними деклараціями типу ІМ40ДЕ № UA205140/2023/33549 від 28.04.2023, № UA205140/2023/33550 від 28.04.2023 встановлена проведеною Волинською митницею в порядку ст.ст.345-354 МК України стосовно ТОВ «ВІКТОРІЯ ЛІДЕР ГРУП» документальною невиїзною перевіркою, що підтверджується Актом від 26.03.2026 № 32/26/7.3-19/17/44549924. 
Під час розгляду справи було встановлено, що територіальним управлінням БЕБ у Волинській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 42024030000000033 від 30.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.1 ст.212 КК України, яке стосується фактів ввезення товарів (транспортних засобів) з-за кордону, у тому числі, в адресу ТОВ «ВІКТОРІЯ ЛІДЕР ГРУП».
Постановою Любомльського районного суду від 11.12.2025 матеріали цієї справи про порушення митних правил були надіслані територіальному управлінню БЕБ у Волинській області для приєднання до кримінального провадження №42024030000000033 від 30.05.2024 за ознаками ч.3 ст.358, ч.1 ст.212 КК України.
31 грудня 2025 року матеріали кримінального провадження №42024030000000033 приєднано до кримінального провадження № 72023020000000013 від 24.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.212, ч.3 ст.358, ч.2 ст.2014, ч.5 ст.2051 КК України. 
Постановою детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Волинській області від 02.02.2026 кримінальне провадження № 72023020000000013 від 24.02.2023 закрите в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з встановленою відсутністю складу кримінального правопорушення. Матеріали справи про порушення митних правил повернуто Любомльському районному суду Волинської області.
Листом № 2/23.2/3.1/14/1136-26 від 25.02.2026 ТУ БЕБ у Волинській області повідомило, що у кримінальному провадженні № 72023020000000013 від 24.02.2023 в частині за ознаками ч.1 ст.212 КК України (обставини вчинення якого раніше досліджувались у кримінальному провадженні №42024030000000033 від 30.05.2024) факти декларування товарів (транспортних засобів), про які йдеться у судовій справі №163/2303/25 за протоколом № 0359/UA205000/2025, не є предметом досудового розслідування та не стосується даного кримінального провадження. Крім цього, факт несплати митних платежів за митними деклараціями типу ІМ40ДЕ відповідно до ст.212 КК України у даному випадку не може розглядатись як кримінальний злочин, у зв`язку із тим, що кримінальна відповідальність за ухилення від сплати податків може настати при несплаті суми податків, яка перевищує у 2023 році 4026000,00 грн. 

Згідно із ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно із ч.2 ст.459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил … при вчиненні таких порушень підприємствами можуть бути посадові особи цих підприємств.
Пунктом 43 ст.4 МК України визначено, що посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання такими підприємствами вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.
Стаття 485 МК України встановлює відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Відповідно до ч.2 ст.36 МК України країною походження товару вважається країна, в якій:
1) товар був повністю отриманий;
2) товар був підданий останнім економічно обґрунтованим виробничим та технологічним операціям з переробки, що призвели до виробництва нового товару або є важливою стадією виробництва, за умови виконання в цій країні критеріїв достатньої переробки, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із ч.4 ст.4 МК України під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон, територія чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.
Документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару або засвідчена декларація про походження товару, або декларація про походження товару, або сертифікат про регіональне найменування товару (ч.1 ст.41 МК України). 
Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом цієї країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару (ч.3 ст.41 МК України).
Відповідно до ч.1 ст.43 МК України перевірка документів, що підтверджують країну походження товару, зазначених у статті 41 цього Кодексу, здійснюється відповідно до цієї статті після завершення митного оформлення.
Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Частиною 1 статті 281 МК України встановлено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори. 
За змістом ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. 
Частина 8 статті 257 МК України передбачає, що митне оформлення товарів здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених МК України для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, у тому числі про країну походження товару.
Відповідно до ч.1 ст.16 Протоколу І Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі – Угода про асоціацію), товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або (b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Отже, підставою для застосування спеціального преференційного митного режиму у відповідності до Угоди про асоціацію є, зокрема, сертифікат з перевезення товару EUR.1.
При цьому, цифровий та буквений набір ідентифікаційного номера транспортного засобу, який підтверджує його походження з країн Європейського Союзу, або інші перевірочні заходи щодо цієї обставини правового значення для застосування указаного преференційного режиму не має, оскільки у відповідності до вищенаведених норм МК України та Угоди про асоціацію підставою для застосування такої преференції є документ, у даному випадку, сертифікат з перевезення товару EUR.1.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 03.06.2005 року (зі змінами внесеними згідно з Постановою ВСУ № 8 від 30.05.2008 року) «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.
Підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.
Незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку.
За змістом ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:
1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;
2) поясненнями свідків;
3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;
4) висновком експерта, висновком правовласника про наявність або відсутність порушення прав інтелектуальної власності;
5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами, транспортними засобами комерційного призначення - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
У Протоколі І Угода про асоціацію наведений зразок Сертифіката з перевезення товару, у якому: в пункті 11 зазначається «митний дозвіл» із наведенням митного підрозділу, країни або території видачі, що завіряється підписом уповноваженої посадової особи та засвідчується відтиском печатки; пункт 12 передбачає «декларацію від експортера», у якій особа, яка звернулась за видачею сертифіката заявляє, що описане в сертифікаті майно відповідає умовам, необхідним для його видачі, та таке запевнення засвідчує власноручним підписом. 
У цій справі у сертифікатах з перевезення EUR.1 в пункті 11 митним органом, який їх видав, указано митницю у Катовіце Республіки Польща, скріплено печаткою №6. 
Проте, Регіональне управління податкової адміністрації у м.Катовіце Республіки Польща листом від 07.05.2025 №2401-IOA.4331.18.2025.KK спростувало видачу указаних сертифікатів та водночас повідомило, що печатка з номером 6 виведена з обігу з 24 квітня 2023 року, у зв`язку з випадками підроблення документів з використанням підробленої печатки з цим номером. 
За змістом п.8 ст.336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів, зокрема, шляхом направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.352 МК України посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані отримані від уповноважених органів (організацій) іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.
Відповідь митних органів Республіки Польща у цій справі здобута у передбаченому МК України порядку, є офіційним документом, який складений і видавався службовою особою від імені органів державної влади іноземної країни та посвідчує важливі факти, які мають правове значення, а тому є належним і допустимим доказом по справі в розумінні п.8 ст.336, п.5 ч.1 ст.352 МК України та у взаємозв`язку із положеннями ст.495 МК України, і цей доказ нічим не спростований. 
Наведена у відповіді уповноваженого польського митного органу інформація є конкретною та однозначною, підтверджує юридично значимі факти та будь-яких посилань не необхідність проведення додаткових перевірочних заходів на підтвердження існування цих фактів не містить.
Переклад цієї відповіді на українську мову здійснено компетентним перекладачем ОСОБА_5 (а.с.24-30, 75), тому сумніву у його правильності не викликає.
Статтею 503 МК України передбачено, що перекладачем може бути особа, яка володіє мовою, знання якої необхідне для здійснення перекладу під час провадження у справі про порушення митних правил. Перекладач зобов`язаний точно і в повному обсязі здійснювати доручений йому переклад, у разі необхідності брати участь у проведенні процесуальних дій у справі про порушення митних правил. Як перекладач може виступати посадова особа митного органу.
Отже, нотаріально посвідченого перекладу відповіді іноземного митного органу в рамках здійсненого провадження справи митним органом закон не вимагає. 
Крім цього, жодною нормою Митного кодексу України та іншими нормативно-правовими актами України не передбачено необхідності легалізації та проставленні апостилю на отриманій від компетентних іноземних органів в порядку ст.43, п.8 ст.336, п.5 ч.1 ст.352 МК України інформації. 
Відповідь уповноваженого митного органу Республіки Польща є належним та допустимим доказом, який жодним чином не спростований та обґрунтованому сумніву не піддається. 

Таким чином, досліджені у справі докази у своїй сукупності достатньо підтверджують той факт, що переміщення в адресу ТОВ «ВІКТОРІЯ ЛІДЕР ГРУП» і випуск у вільний обіг товарів за аналізованими по справі митними деклараціями типу ІМ40ДЕ відбулося з використанням сертифікатів з перевезення товару EUR.1 № PL/MF/AS 0031134 від 26.04.2023, № PL/MF/AS 0031126 від 26.04.2023, видача яких за результатами проведеної перевірки компетентним органом Республіки Польща підтверджена не була, що свідчить про безпідставність заявлення в митній декларації преференції за кодом 410 і, як наслідок, неправомірного звільнення від сплати митних платежів в обсязі, передбаченому чинним законодавством України. 
При цьому, доводи захисника про не здійснення Волинською митницею контрольно-перевірочних заходів у відповідності до положень ст.ст.345-354 МК України є безпідставними з огляду на приєднання до протоколу Акту документальної невиїзної перевірки від 26.03.2026 № 32/26/7.3-19/17/44549924.

Для притягнення до відповідальності за ст.485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, а також наявність в діях особи спеціальної мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.
Висловлена захисником позиція щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення по своїй суті зводиться до непричетності останньої як директора ТОВ «ВІКТОРІЯ ЛІДЕР ГРУП» до виявленого правопорушення та фактичного перекладання усієї відповідальності на експортера товарів. 
З досліджених по справі доказів і встановлених на їх підставі фактичних обставин наявні підстави вважати, що заінтересованою стороною з економічної точки зору у здійсненні поставки товару із використанням сертифіката з перевезення товару EUR.1 є саме очолюване ОСОБА_1 товариство ТОВ «ВІКТОРІЯ ЛІДЕР ГРУП». 
Про такий висновок також свідчить прослідковувана в акті документальної невиїзної перевірки системність та розміри недоплачених до Державного бюджету України митних платежів, які сплачуються саме покупцем товару, у даному випадку ТОВ «ВІКТОРІЯ ЛІДЕР ГРУП».
Жодної економічної чи іншої вигоди у використані указаних сертифікатів для продавця товару німецької компанії «D&S Motors GmbH» по справі не вбачається і захисником не наведено. 
За умовами укладеного між компанією «D&S Motors GmbH» /продавець/ та ТОВ «ВІКТОРІЯ ЛІДЕР ГРУП» /Покупець/ контракту від 14 лютого 2023 року №DS02/23 продавець зобов`язується надати наступні супроводжуючі документи: рахунок-фактура (п.2.3). Країнами відправлення товару, що поставляється згідно даного договору, являються країни Європейського Союзу, а також Швейцарія та Норвегія (п.2.4).
Отже, такі умови контракту не зобов`язують продавця надавати покупцю сертифікат з перевезення товару EUR.1, а країна відправлення товару сама по собі не підтверджує країну походження товару, оскільки «країна відправлення товару» та «країна походження товару» не є тотожними поняттями з огляду на визначення, яке міститься у ч.2 ст.36 МК України та у статті 2 розділу ІІ Протоколу І Угоди про асоціацію, згідно з яким з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу:
(a) товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу;
(b) товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.
Попри наведеному, від дня складання протоколу про порушення митних правил (11.09.2025) та по дату розгляду справи в суді жодних претензій продавцю товару з приводу не підтвердження компетентним іноземним органом сертифікатів з перевезення товару EUR.1 ОСОБА_1 не пред`являла, жодних заходів для цього не вчиняла, хоча для цього мала реальну можливість та більш достатньо часу. 
Захисник Горкавчук Л.А. заявила про не витребування Волинською митницею оригіналів сертифікатів з перевезення (походження) товару EUR.1, відповідно, не вжиття заходів для проведення іноземним органом експертизи. Оригінали сертифікатів перебувають у володінні власне самої ОСОБА_1 , однак вона не забезпечила їх надання Волинській митниці для проведення відповідних процесуальних дій, на виклики митниці жодного разу не прибула та будь-яких пояснень не надала. У зв`язку із цим доводи захисника щодо неповноти провадження у справі зі сторони митного органу є виключно формальними, оскільки не спрямовані на отримання реального результату. 
Будь-якого логічного та розумного пояснення невжиття жодних заходів на доведення своєї непричетності до викладених в протоколі про порушення митних правил обставин, які призвели до безпідставного заявлення преференційного режиму при розмитнення товару, ОСОБА_1 та його захисники ні митному органу, ні суду не надали. 
Така пасивна поведінка не притаманна добросовісному контрагенту у договірних комерційних правовідносинах, у тому числі й з огляду на обсяг і характер адміністративної відповідальності за таке діяння, а інколи кримінальної. 
Частина 3 статті 358 КК України встановлює кримінальну відповідальність за вчинення безпосередньої підробки документів, печаток, штампів та бланків.
Тому посилання захисника на постанову детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Волинській області від 02.02.2026 про закриття кримінального провадження № 72023020000000013 від 24.02.2023 в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, не спростовує обізнаності ОСОБА_1  із неправомірністю отриманих сертифікатів EUR.1, які вона подала до митного контролю та оформлення.
Зазначене у своїй сукупності та взаємозв`язку дає підстави для висновку про умисність дій ОСОБА_1 , спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів шляхом подання митному органу сертифікатів з перевезення товару EUR.1, автентичність та видача яких не підтверджена.
З огляду на викладене суд не вбачає неповноти провадження в справі митним органом та вважає, що висловлені стороною захисту доводи є безпідставним і нічим не підтверджені, а така обрана захисна позиція є не інакше як намагання створити штучні підстави для уникнення винної особи від відповідальності за вчинене правопорушення. 

Вирішуючи клопотання захисника про закриття провадження в справі за закінченням строку для накладення адміністративного стягнення, суд встановив таке. 
Відповідь уповноваженого митного органу Республіки Польща від 07.05.2025 №2401-IOA.4331.18.2025.KK надійшла до Держмитслужби 29.05.2025 (а.с.17). 
На розгляд суду справа надійшла 16.10.2025. 
11.12.2025 суд прийняв постанову про направлення матеріалів справи територіальному управлінню БЕБ у Волинській області для приєднання до кримінального провадження. 
02.02.2026 детективом Підрозділу детективів ТУ БЕБ у Волинській області прийнято постанову про закриття кримінального провадження за ознаками ч.3 ст.358 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. 
05.02.2026 матеріали справи від ТУ БЕБ у Волинській області надійшли до суду.

Згідно із ч.1 ст.467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.
Відповідно до ч.3 ст.467 МК України у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях правопорушника ознак порушення митних правил, адміністративні стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня отримання митним органом або судом матеріалів про таке порушення, переданих відповідно до частини другої статті 496 цього Кодексу, але не пізніше ніж через п`ять років з дня вчинення правопорушення.
Частиною 2 статті 496 МК України передбачено, що у разі закриття кримінального провадження за наявності в діях особи ознак порушення митних правил матеріали про таке порушення передаються до митного органу або до суду для притягнення зазначеної особи до адміністративної відповідальності. Постанова у такій справі виноситься у строк, передбачений частиною третьою статті 467 цього Кодексу.

З огляду на такі положення закону та враховуючи направлення Волинською митницею матеріалів справи на розгляд суду в межах визначеного ч.1 ст.467 МК України шестимісячного строку для накладення адміністративного стягнення з дня виявлення правопорушення та подальшу хронологію руху справи, пов`язану із направленням судом справи для приєднання до матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування якого за ознаками ч.3 ст.358 КК України завершилось винесенням постанови про закриття кримінального провадження, а факти декларування товару за митними деклараціями, про які йдеться у цій справі, не є предметом досудового розслідування і не стосуються даного кримінального провадження за ознаками ч.1 ст.212 КК України, тому передбачений ст.467 МК України строк для накладення адміністративного стягнення на дату розгляду справи судом не сплив.

Таким чином, оцінивши дослідженні по справі докази у їх сукупному та логічному взаємозв`язку, а також норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про повну доведеність поза будь-яким розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 як керівника ТОВ «ВІКТОРІЯ ЛІДЕР ГРУП» у вчиненні передбаченого ст.485 МК України порушення митних правил.

При визначенні обсягу відповідальності суд зважує на конкретні обставини справи, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність обставин, та вважає необхідним застосувати до порушниці стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків несплаченої суми митних платежів.

З порушниці відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України № 3674-VI підлягає стягненню судовий збір у відповідному розмірі.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, і накласти на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 77464 (сімдесят сім тисяч чотириста шістдесят чотири) гривні 52 копійки. 
Штраф у розмірі 77464 (сімдесят сім тисяч чотириста шістдесят чотири) гривні 52 копійки підлягає стягненню на рахунок UA758999980313010106005003500 в Казначействі України (ЕАП) (ЄДРПОУ 38009371, отримувач ГУК у Волинській області/село Вишнів, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу "адміністративні штрафи та інші санкції "05" Державна митна служба України").

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору на рахунок UA958999980313161206000003480 в Казначействі України (ЕАП) (отримувач ГУК у Волинській області/місто Любомль, код ЄДРПОУ 38009371, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу "судовий збір").

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду
Волинської області        О.С. Павлусь