РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2026 р. 	м. Рівне	№460/16332/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом 
 	ОСОБА_1 	
до	Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 	
 	про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,	

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала на розгляді адміністративна справа № 460/16332/25 за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач) про:
визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження позивачу виплати пенсії з 01.02.2023 максимальним розміром;
зобов`язання відповідача з 01.02.2023 здійснити позивачу нарахування та виплату пенсії в повному обсязі, з урахуванням раніше проведених виплат, урахуванням 90 % грошового утримання з урахуванням індексацій та без обмеження максимального розміру.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 у справі № 460/16332/25 вказаний вище позов ОСОБА_1 задоволено повністю, а саме:
визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті з 01.02.2023 пенсії, перерахованої на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі № 460/11164/24, без обмеження її максимального розміру;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.02.2023 нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії, перерахованої на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі № 460/11164/24, без обмеження її максимального розміру, з урахуванням проведених раніше виплат.
17.03.2026 позивач звернувся до суду із заявою про внесення змін до резолютивної частини рішення суду від 05.03.2026 у справі № 460/16332/25. Вказану заяву позивач обґрунтовує тим, що ним були заявлені позовні вимоги, зокрема, щодо зобов`язання відповідача виплату перерахованої пенсії без обмеження максимального розміру здійснювати з урахуванням 90 % грошового забезпечення та індексації. Разом з тим, резолютивна частина судового рішення не містить висновку суду в частині вирішення позовних вимог у названій частині.
Враховуючи зміст прохальної частини поданої ОСОБА_1 заяви, а також покладені в її основу мотиви, суд приходить до висновку про те, що така заява фактично є заявою про ухвалення додаткового судового рішення.
Згідно з положеннями частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Так, розгляд поданої позивачем заяви за встановленим судом порядком проведено у письмовому провадженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених ОСОБА_1 в основу заяви про ухвалення додаткового судового рішення, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 252 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відтак, однією із підстав для ухвалення додаткового судового рішення є неухвалення судом рішення щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази.
Як встановлено судом, в межах адміністративної справи № 460/16332/25 ОСОБА_1 були заявлені позовні вимоги наступного змісту:
"визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо обмеження ОСОБА_1 виплати пенсії з 01.02.2023 максимальним розміром;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з 01.02.2023 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії в повному обсязі, з урахуванням раніше проведених виплат, урахуванням 90 % грошового утримання з урахуванням індексацій та без обмеження максимального розміру".
Разом з тим, рішення суду від 05.03.2026 (ні мотивувальна, ні резолютивна частини) не містять мотивів та висновку про задоволення чи про відмову в задоволенні позовних вимог в частині, яка стосується зобов`язання відповідача здійснювати виплату пенсії з урахуванням 90 % відповідних сум грошового забезпечення та індексації пенсії.
Наведене вище, з огляду на приписи пункту 1 частини першої статті 252 КАС України, є підставою для ухвалення судом у цій справі додаткового рішення у відповідній частині позовних вимог.
Відтак, вирішуючи заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснювати виплату пенсії з урахуванням 90 % відповідних сум грошового забезпечення та індексації пенсії, суд виходить з такого.
Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України).
Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.
Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не можливість їх порушення в майбутньому.
Згідно з наявною у справі копією рішення про перерахунок пенсії у пенсійній справі № N/A066864 від 06.08.2025, виплата пенсії позивачу здійснюється з урахуванням її основного розмірі на рівні 90 % відповідних сум грошового забезпечення, а також сум індексації пенсії за 2024, 2025 роки.
Водночас, станом на момент ухвалення судом рішення від 05.03.2026 у цій справі, так само як на момент ухвалення судом цього додаткового рішення, виплату пенсії позивачу з 01.02.2023 без обмеження її максимального розміру відповідачем ще не проведено. Докази на підтвердження протилежного в матеріалах судової справи відсутні.
Відтак, права позивача на виплату пенсії з 01.02.2023 без обмеження її максимального розміру величиною у 90 % відповідних сум грошового забезпечення та з урахуванням сум індексації пенсії ще не порушенні, а тому у задоволенні таких позовних вимог слід відмовити, як передчасних.
При цьому, суд наголошує, що доцільність оцінки обґрунтованості та правомірності таких позовних вимог як критерій для їх задоволення нівелюється тим, що відповідні права позивача ще не порушені, а чинне законодавство не допускає ухвалення судом рішень на майбутнє.
Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснювати виплату пенсії позивачу з урахуванням 90 % відповідних сум грошового забезпечення та сум індексації пенсії належить відмовити.
Окремо суд звертає увагу на те, що згідно з резолютивною частиною рішення суду від 05.03.2026, адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено повністю. Однак, такий висновок суду, як стверджується мотивувальною частиною названого судового рішення, ґрунтується на вирішені судом лише частини позовних вимог, щодо яких суд дійшов висновку про їх задоволення, а саме щодо протиправності обмеження пенсії позивача максимальним розміром з 01.02.2023.
Отже, викладений в рішенні суду від 05.03.2026 висновок про повне задоволення позову ОСОБА_1 не охоплює та не стосується вирішення судом позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснювати виплату пенсії позивачу з урахуванням 90 % відповідних сум грошового забезпечення та сум індексації пенсії.
Враховуючи, що названа вище частина позовних вимог не була вирішена судом при ухваленні рішення суду від 05.03.2026 і в ході судового розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення суд прийшов до висновку про відсутність підстав для їх задоволення, то це зумовлює для суду необхідність в зміні загального висновку про задоволення адміністративного позову повністю на висновок про задоволення адміністративного позову частково.
Більше того, зміні підлягає і висновок суду щодо розподілу судових витрат у справі, оскільки він був сформований на основі передчасного висновку про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.
Так, за правилами частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Матеріалами судової справи стверджується, що за подання даного адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн, а тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн, а не в сумі 1211,20 грн як вказано у рішенні суду від 05.03.2026.
Крім того, суд зауважує, що з метою логічності та зрозумілості для сторін суті цього додаткового рішення, його вплину на рішення суду від 05.03.2026, суд вважає за доцільне викласти резолютивну частину рішення суду від 05.03.2026 в новій редакції. 
Керуючись статтями 241-246, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі № 460/16632/25, - задовольнити.
Викласти резолютивну частину рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 в адміністративній справі № 460/16632/25 в такій редакції:
"Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті з 01.02.2023 пенсії, перерахованої на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі № 460/11164/24, без обмеження її максимального розміру.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.02.2023 нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії, перерахованої на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі № 460/11164/24, без обмеження її максимального розміру, з урахуванням проведених раніше виплат.
В задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснювати обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 з урахуванням 90 % відповідних сум грошового забезпечення та сум індексації пенсії при її виплаті з 01.02.2023 без обмеження максимального розміру, - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області суму судового збору в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн, 60 коп.)."
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 27 квітня 2026 року
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ) 
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076). 

Суддя       Ольга ПОЛІЩУК