П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/31600/25	

Перша інстанція: суддя Марин П.П.,
повний текст судового рішення
складено 16.01.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Джабурія О.В.
суддів - Вербицької Н.В.
- Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просить суд: 
- визнати протиправною відмову Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України, оформлену у вигляді листа від 22.08.2025 року №598/9/20052 у перегляді довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.06.2025 року №2025-0630-1416-4377-7;
- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних сил України повторно розглянути скаргу від 04.07.2025 року ОСОБА_1 щодо перегляду довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.06.2025 року №2025-0630-1416-4377-7 з прийняттям постанови відповідно до п.п.2.3.3 - 2.3.5 гл.2 розд.І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.06.2025 року проведено його медичний огляд Військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наслідками якого складено довідку №2025-0630-1416-4377-7 від 30.06.2025 року, відповідно до якої він солдат (запасу) придатний до військової служби.
Водночас, при прийнятті рішення Військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 не було повністю враховано медичних висновків, складених попередньо (відповідні документи надавалися під час огляду), за відсутності повного дослідження його стану здоров`я, не встановлено усіх симптомів захворювання, на які він страждає, невірно визначено стан розладу функцій організму, без врахування Розкладу хвороб, у зв`язку з чим порушено передбачену чинним законодавством процедуру прийняття такого рішення.
В подальшому позивач оскаржив постанову Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка оформлена довідкою №2025-0630-1416-4377-7 від 30.06.2025 року до ЦВЛК як регіональної.
Як стверджує позивач, відповідь, оформлена листом ЦВЛК ЗСУ №598/9/20052 від 22.08.2025 року не містить жодної оцінки відповідних спеціалістів ЦВЛК, які мають дискреційні повноваження, щодо спростування або не спростування наданих позивачем документів щодо перегляду довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 №2025-0630-1416-4377-7 від 30.06.2025 року. 
Окрім того, вказана відповідь надана з порушенням строку розгляду (скарга вручена адресату 07.07.2025 року, відповідь на скаргу від 22.08.2025 року), передбаченого ст.20 Закону України «Про звернення громадян».
На переконання позивача, відмова, оформлена у вигляді листа-відповіді на звернення Центральної ВЛК ЗСУ від 22.08.2025 року №598/9/20052 про його придатність до військової служби є протиправною, а відсутність належним чином оформленої постанови ЦВЛК про перегляд постанови ВЛК свідчить про те, що відповідач не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за Законом. При цьому, саме постанова ЦВЛК є актом індивідуальної дії, який в подальшому заявник може оскаржити у відповідності до п.2.3.5 Положення 402 та є підставою для перегляду її в судовому порядку.
Ухвалою суду від 22.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.
До суду від представника відповідача – Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі, в задоволенні позову просить відмовити.
Представник відповідача у відзиві вказує, що звернення позивача адресоване Центральній військово-лікарській комісії Збройних Сил України відповідає терміну «скарга» ст.3 Закону України «Про звернення громадян», оскільки позивач звернувся в письмовій формі до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, яка є органом військового управління згідно підп.2.3.1 п.2.3 глави 2 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 року (далі - Положення №402).
Положенням №402, не передбачено обов`язку Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України переглядати постанови підпорядкованих військово-лікарських комісій на підставі необґрунтованих звернень (заяв, скарг), які не містять обґрунтованих, належних доказів про порушення військово-лікарської експертизи, а саме: прийняття постанов підпорядкованими військово-лікарськими комісіями з порушенням Положення №402, не врахуванням військово-лікарськими комісіями захворювань, травм осіб які оглядаються, прийняття підпорядкованими військово-лікарськими комісіями постанов в формулюваннях, що не відповідають діагнозам. Звертає увагу, що згідно вищезазначеної правової норми перегляд постанов ВЛК є правом Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України. Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України розглядає скаргу про перегляд постанови ВЛК та приймає рішення про наявність обґрунтованих підстав для перегляду постанови військово-лікарської комісії. У випадку наявності обґрунтованих у скарзі підстав, Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України переглядає постанову військово-лікарської комісії, скасовує її та приймає нову постанову. У випадку відсутності обґрунтованих у скарзі підстав для перегляду постанови військово-лікарської комісії, постанова ВЛК не переглядається. 
Також представник відповідача посилається на те, що відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 ЦВЛК є органом військового управління, а тому Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України №735 від 28 грудня 2016 року поширюється на Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України. Згідно абзацу п`ятого пункту 5 розділу II Інструкції №735, відповідь за результатами розгляду звернень в обов`язковому порядку дається тим органом військового управління, військовою частиною, які отримали ці звернення і до компетенції яких входить вирішення порушених у зверненнях питань, за підписом керівника, командира або осіб, які виконують його обов`язки згідно з письмовим наказом.
Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що у своєму відзиві відповідачем не надано підтвердження строку подання відзиву на позовну заяву чи клопотання про поновлення строку пропуску подання відзиву на позовну заяву, а саме до 15 днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі для подачі відзиву на позов та доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.
Окрім того, представник позивача також зазначив, що оформлена листом ЦВЛК ЗСУ №598/9/20052 від 04.07.2025 року відмова не містить жодної оцінки відповідних спеціалістів ЦВЛК, які мають дискреційні повноваження, щодо спростування або не спростування наданих позивачем документів щодо перегляду довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 №2025-0630-1416-4377-7 від 30.06.2025 року. ЦВЛК лише констатувала правильність висновку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 №2025-0630-1416-4377-7 від 30.06.2025 року. При цьому, яким чином ЦВЛК дійшла саме такого висновку матеріали справи не містять. Отже, на думку представника позивача, медичний огляд військовослужбовця належним чином військово-лікарською комісією проведено не було та як наслідок у довідці №2025-0630-1416-4377-7 від 30.06.2025 року та листі Центральної Військово-лікарської комісії Збройних Сил України №598/9/20052 від 04.07.2025 року належної оцінки стану здоров`я позивача не надано.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. 
Визнано протиправною відмову Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України, оформлену у вигляді листа від 22.08.2025 року №598/9/20052 у перегляді довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.06.2025 року №2025-0630-1416-4377.
Зобов`язано Центральну військово-лікарську комісію Збройних сил України повторно розглянути скаргу від 04.07.2025 року ОСОБА_1 щодо перегляду довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.06.2025 року №2025-0630-1416-4377-7 з прийняттям постанови відповідно до п.п.2.3.3 - 2.3.5 гл.2 розд.І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402, з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні.
Стягнуто з Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 968,00 грн.
На вказане рішення суду Центральна військово-лікарська комісія Збройних сил України подала апеляційну скаргу. Апелянт просить рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у справі №420/31600/25 – скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким в адміністративному позові ОСОБА_1 до Центральної військово лікарської комісії Збройних сил України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 242 КАС України щодо законності та обґрунтованості; висновки зроблені судом першої інстанції при вирішенні спору по суті та викладені у оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи та є хибними, у зв`язку з чим судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права.
При цьому апелянт, посилаючись на низку постанов апеляційних адміністративних судів, звертає увагу, що за результатами розгляду скарги позивача, йому була надана розгорнута відповідь щодо обґрунтованого прийняття рішення ВЛК у формі довідки №2025-0630-1416-4377-7 від 30.06.2025 року. На думку апелянта, надання позивачу відповіді від 22.08.2025 року відповідає вимогам глави 3 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 року та Закону України «Про звернення громадян».
Апелянт звертає увагу і на те, що у позовній заяві були відсутні посилання та не надані докази на підтвердження доводів щодо порушення ЦВЛК ЗС України процедури прийняття оскаржуваного рішення та неврахування наданих на розгляд комісії медичних документів щодо позивача.
Апелянт вважає, що судом першої інстанції було не повно з`ясовано обставини необхідні для правильного вирішення даного спору та прийнято незаконне рішення, що ґрунтується не на належних і допустимих доказах, як того вимагають норми КАС України, а на припущеннях, що спричинило невідповідність обставинам справи висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, та зумовило неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що є підставами для скасування оскаржуваного рішення, у відповідності до приписів статті 317 КАС України.
Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

30.06.2025 року проведено медичний огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 Військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наслідками якого складено довідку №2025-0630-1416-4377-7 від 30.06.2025 року. 
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2025-0630-1416-4377-7 від 30.06.2025 року, солдат (запасу) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діагноз М17.0, М54.9. Опис діазнозу: Післятравматичний лівобічний гонартроз 1-2 ст. та правобічнй гонартроз 0-1 ст. ПФР 1 ст. Розповсюджений остеохондроз, спондилоартроз хребта в ст. неповної ремісії. Протрузії мхд Th12-L1, L3-L5, кила мхд L5-S1. Люмбалгія. На підставі статті 61 в, 64 в графи ІІ розкладу хвороб, графи 1 ТДВ – Придатний до військової служби.
Вважаючи постанову Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка оформлена довідкою №2025-0630-1416-4377-7 від 30.06.2025 року протиправною, ОСОБА_1 звернувся до ЦВЛК як регіональної за захистом своїх прав та відповідно 04.07.2025 року подав скаргу. 
Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України, листом від 22.08.2025 року №598/9/20052 повідомила ОСОБА_1 про наступне: 
«В межах повноважень, відповідно до Закону України «Про звернення громадян», розглянуто Ваші скарги від 04.07.2025 року до ЦВЛК ЗС України та до 11 регіональної військово-лікарської комісії (далі - ВЛК) щодо скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ТЦК та СП) про ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК від 30.06.2025 року №2025-0630-1416-4377-7 та проведення Вам повторного медичного огляду ВЛК. За результатами розгляду Ваших скарг та наданих копій медичних документів повідомляється наступне. Військово-лікарська експертиза у Збройних Силах України організована згідно вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року за №1109/15800, зі змінами (далі - Положення). Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян (військовослужбовців) на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби. Переважна більшість захворювань, зазначених у Розкладі хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток і до Положення) (далі - Розклад хвороб), є хронічними та невиліковними, тому за основу визначення ступеню придатності до військової служби прийнято не наявність самого захворювання, а ступінь його тяжкості, частоти виникнення рецидивів та ступеню порушення функції органів і систем органів. При встановлені діагнозу та прийнятті постанови ВЛК всі захворювання, які діагностовано у Вас, на момент огляду, зазначено та враховано вірно. За встановленим Вам, на момент огляду, діагнозом, враховуючи ступені тяжкості захворювань та ступені порушення функції органів і систем органів, діагнозом постанову ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 про ступінь придатності до військової служби, згідно довідки ВЛК від 30.06.2025 року №2025-0630-1416-4377-7, на підставі пунктів «в» статей 61, 64, графи І Розкладу хвороб, прийнято обґрунтовано, відповідно до вимог Положення. Наявність у Вас захворювань, не зазначених у довідці ВЛК, які можуть змінити ступінь придатності до військової служби не підтверджено медичною документацією. Згідно пункту 22.12 глави 22 розділу ІІ Положення, постанова ВЛК про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби чинна протягом 12 місяців з моменту проведення медичного огляду ВЛК. Згідно вимог абзацу 7 пункту 1.10 глави 1 розділу ІІ Положення, медичний огляд ВЛК військовослужбовців обов`язково проводиться у разі, коли за результатами медичного обстеження діагностовано захворювання (наслідки травми, поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють непридатність до військової служби. Згідно наданих Вами копій медичних документів, наявність у Вас захворювань, які відповідно до вимог Положення зумовлюють Вашу непридатність до військової служби, не вбачається. Ураховуючи зазначене, підстав для скасування постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 про ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК від 30.06.2025 року №2025-0630-1416-4377-7 чи направлення Вас начальником ЦВЛК ЗС України на контрольний медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби на теперішній час немає. У разі погіршення стану Вашого здоров`я, пропонується звертатись встановленим порядком до командування військової частини, у якій Ви проходите військову службу, з метою направлення Вас на обстеження та лікування, а у разі необхідності - на медичний огляд ВЛК, до закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України за територіальним принципом. Повідомляється, що в разі Вашої незгоди з даним рішенням, відповідно до вимог частини другої статті 55 Конституції України, частини першої статті 16 Закону України «Про звернення громадян» та підпункту 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення, Ви маєте право на його оскарження у суді».
Вважаючи довідку ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.06.2025 року №2025-0630-1416-4377-7 та відмову, оформлену у вигляді листа-відповіді на звернення Центральної ВЛК ЗСУ від 22.08.2025 року №598/9/20052 про його придатність до військової служби протиправною, позивач звернувся до суду.
Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, замість прийняття рішення по суті порушеного питання - прийняття постанови ЦВЛК, виклав свою позицію в листі, посилаючись на Закон України «Про звернення громадян», тобто прийняв рішення не у спосіб, встановлений законом.
Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. 

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Предметом позову є оскарження рішення відповідача щодо відмови у перегляді рішення нижчого за рівнем органів, оскільки це рішення є необґрунтованим та не повністю враховує усі захворювання позивача, які, на його думку мали, бути підставою для прийняття іншого рішення.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» (надалі далі Закон №2232-XII).
Відповідно до вимог ч.1 ст.2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до вимог ч.13 ст.2 Закону №2232-ХІІ, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд, крім випадків, передбачених цим Законом. Порядок проведення медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України.
Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затверджене наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року за №1109/15800 (надалі Положення №402 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
За приписами пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це, окрім іншого, медичний огляд, визначення ступеня придатності до військової служби.
За приписами пункту 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.
Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів.
Постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.
За приписами пункту 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать:
- Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);
- ВЛК регіону.
За приписами пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402, Центральна військово-лікарська комісія є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
На ЦВЛК покладається, окрім іншого, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи, у зв`язку із цим ЦВЛК має право оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах; перевіряти у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) і закладах охорони здоров`я (установах) організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів; направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження, медичний огляд, повторний медичний огляд, військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу), військовозобов`язаних, резервістів; запитувати від закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, ТЦК та СП і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи (за необхідності); розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України; надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).
Рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (підпункт 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402).
Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (пункт 2.4 глави 2 розділу Положення №402).
До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ВЛК Сухопутних військ Збройних Сил України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності (підпункт 2.5.1 пункту 2.5 розділу І Положення №402).
Штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК (Підпункт 2.5.4 пункту 2.5 глави 2 розділу I Положення №402).
ВЛК ТЦК та СП створюється при районному (міському) ТЦК та СП (підпункту 2.8.1 пункту 2.8 глави 2 розділу I Положення №402).
Главою 3 розділу I Положення №402 врегульований порядок подання та розгляду звернень штатними ВЛК.
Відповідно до вимог п.3.1. глави 3 розділу І Положення №402, вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1.2 глави 1 розділу I цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України «Про звернення громадян», Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року №735, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 року за №94/29962.
Скарги до штатних ВЛК подаються в строк, визначений Законом України «Про звернення громадян» (пункт 3.2 глави 3 розділу І Положення №402).
Відповідно до пункту 3.3. глави 3 розділу І Положення №402, скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року №608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій.
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП.
Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_7 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку.
Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.
Відповідно до вимог п.3.4 глави 3 розділу І Положення №402, у разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК.
Таке рішення є обов`язковим до виконання та має бути реалізовано не пізніше ніж в місячний строк з дати прийняття.
У разі визнання штатною ВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику (скаржнику) з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».
У разі прийняття рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд, військовослужбовці та інші особи, зазначені у пункті 1.2 глави 1 цього розділу, направляються для проходження медичного огляду до іншої ВЛК, ніж та, постанова якої оскаржується.
У разі якщо штатна ВЛК визнає постанову позаштатної ВЛК обґрунтованою або визначає відсутність підстав для направлення заявника на повторний (контрольний) медичний огляд ВЛК, штатна ВЛК надає заявнику відповідне роз`яснення, оформлене листом.
Отже, постанова ВЛК, яка видана позивачу та оформлена довідкою №1065 від 22.02.2025 може бути оскаржена до Центральної військово-лікарської комісії.
Колегією суддів враховується, що при розгляді по суті спору в адміністративних справах, у яких оспорюються рішення лікарських комісій, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому така оцінка виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.
Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 року по справі №806/526/16 зазначив, що в межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Також, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 року по справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у Позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 року по справі №160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Частиною 5 статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.2 ст.2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.
Тобто, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку і не надає оцінку діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що Положенням №402 передбачено право особи, яка не погоджується з висновком ВЛК, оскаржити його до Центральної військово-лікарської комісії, надати додаткові дані чи матеріали обстеження та обґрунтування.
За приписами п.п.2.3.4. та п.п.2.3.5 пункту 2.3 розділу І Положення 402 ЦВЛК має право розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України; постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Системний аналіз наведених вище норм Положення №402 дає підстави дійти висновку, що ЦВЛК в межах своєї діяльності приймає постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Також, за наведеними нормами, за результатами розгляду скарг:
- у разі визнання ЦВЛК скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ЦВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК;
- у разі визнання ЦВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику (скаржнику) з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».
- у разі якщо ЦВЛК визнає постанову позаштатної ВЛК обґрунтованою або визначає відсутність підстав для направлення заявника на повторний (контрольний) медичний огляд ВЛК, ЦВЛК надає заявнику відповідне роз`яснення, оформлене листом.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до наведених норм, до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать, зокрема, ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.
Отже, постанова ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді довідки від 30.06.2025 року №2025-0630-1416-4377-7, є постановою позаштатної ВЛК.
Листом ЦВЛК від 22.08.2025 року №598/9/20052 позивача повідомлено про те, що:
- постанова позаштатної ВЛК (постанова ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді довідки від 30.06.2025 року №2025-0630-1416-4377-7) визнана обґрунтованою;
- не встановлена наявність підстав для направлення позивача на повторний (контрольний) медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
При цьому, лист ЦВЛК від 22.08.2025 року №598/9/20052 містить роз`яснення наведених в ньому висновків.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта, про те, що відповідь ЦВЛК, оформлена листом, на скаргу позивача, була надана з дотриманням приписів глави 3 розділу І Положення №402.
Наведене також спростовує висновки суду першої інстанції про те, що відсутність належним чином оформленої постанови ЦВЛК про перегляд постанови ВЛК свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Адже у спірних правовідносинах апелянт, встановивши обґрунтованість постанови позаштатної ВЛК та відсутність підстав для направлення позивача на повторний (контрольний) медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби, правомірно оформив своє рішення листом, в якому виклав відповідні роз`яснення, тобто діяв у відповідності приписів Положення №402.
При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на судові рішення апеляційних адміністративних судів, оскільки, за приписами ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до вимог ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до приписів ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 242; 257; 308; 311; 315; 317; 321; 322; 327-329 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року – скасувати, ухвалити у справі №420/31600/25 нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька   К.В. Кравченко