ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2026 року м.Дніпро Справа № 904/3878/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чус О.В. (доповідач),
судді Кощеєв І.М., Дармін М.О.
секретар судового засідання Солодова І.М.
За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):
Представник позивача: Щербина С.О. (в залі суду) - прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури, посвідчення № 082806 від 06.10.2025
Представник позивача/Дніпропетровської обласної державної адміністрації: не з`явився
Представник відповідача: не з`явився
Представник третьої особи: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2025 (повний текст рішення складено та підписано 24.11.2025, суддя Загинайко Т.В.) у справі № 904/3878/25
за позовом виконувача обов`язків керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації (49004, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, буд. 1; ідентифікаційний код 00022467)
до Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" (51400, м. Павлоград Дніпропетровської обл., вул. Заводська, буд. 1-А; ідентифікаційний код 00953757)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Фонд державного майна України (01133, Kиїв, вул. Генерала Алмазова, буд. 18/9; ідентифікаційний код 00032945)
про припинення права постійного користування земельною ділянкою та її повернення, 

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог
Виконувач обов`язків керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" з вимогами:
- залучити в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Фонд державного майна України (адреса: 01133, Kиїв, вул. Генерала Алмазова, 18/9, ідентифікаційний код 00032945);
- припинити Дочірньому підприємству Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" (адреса: вул. Заводська, буд. 1-А, м. Павлоград, Дніпропетровська область, 51400, ідентифікаційний код 00953757) право постійного користування земельною ділянкою, кадастровий номер 1212400000:02:011:0002 площею 1,8960 га, розташованою за адресою: вул. Вокзальна (колишня вул. Степового Фронту), 3, м. Павлоград, Дніпропетровська область;
- зобов`язати Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" (адреса: вул. Заводська, буд. 1-А, м. Павлоград, Дніпропетровська область, 51400, ідентифікаційний код 00953757) повернути Дніпропетровській обласній державній адміністрації земельну ділянку, кадастровий номер 1212400000:02:011:0002 площею 1,8960 га, розташованою за адресою: вул. Вокзальна (колишня вул. Степового Фронту), 3, м. Павлоград, Дніпропетровська область;
- стягнути з відповідача сплачений судовий збір на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (реквізити отримувача: 49044, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 38, МФО 820172, р/р UA 228201720343160001000000291 в ДКСУ в м. Київ, код ЄДРПОУ 02909938).
Позовні вимоги обґрунтовані систематичною несплатою відповідачем земельного податку за користування земельною ділянкою площею 1,8960 га за адресою: вул. Вокзальна (колишня вул. Степового Фронту), 3, м. Павлоград, Дніпропетровська область, кадастровий номер 1212400000:02:011:0002, що в силу вимог п. д ч. 1 ст. 141 ЗК України є підставою для припинення права постійного користування земельною ділянкою. 
2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2025 відмовлено у задоволенні позову виконувача обов`язків керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації до Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Фонд державного майна України про припинення права постійного користування земельною ділянкою та її повернення. Судові витрати у справі віднесено за рахунок Дніпропетровської обласної прокуратури.
Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд виснував, що правова позиція щодо застосування положень статей 141, 143 Земельного кодексу України стосовно того, що за наявності підстав, передбачених статтею 141 Земельного кодексу України, припинення права користування земельною ділянкою у зв`язку з систематичною несплатою земельного податку має відбуватись у загальному порядку за рішенням компетентного органу, а з положень статті 143 Земельного кодексу України вбачається, що перелік підстав примусового припинення прав на земельну ділянку в судовому порядку є вичерпним, і систематична несплата земельного податку не включена до цього переліку та не є самостійною підставою для припинення права постійного користування за Земельним кодексом України, є сталою, та неодноразово викладена в постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 924/689/17, від 04.05.2018 у справі № 922/3334/16, від 16.01.2019 у справі №926/1150/17, від 20.02.2020 у справі № 909/108/19, від 01.12.2020 у справі № 921/99/18, від 22.02.2021 у справі № 924/856/20, від 23.06.2021 у справі № 926/238/20, від 27.09.2023 у справі №904/2674/22, від 19.11.2024 у справі № 907/883/22 та інших.
Крім того, суд першої інстанції вказав, що прокурором не обґрунтовано належним чином заявлені позовні вимоги щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою, кадастровий номер 1212400000:02:011:0002 площею 1,8960 га у зв`язку з систематичною несплатою земельного податку, оскільки повноваження на прийняття відповідного рішення з цих підстав належать безпосередньо позивачу - Дніпропетровській обласній державній адміністрації.
Щодо представництва прокуратурою інтересів держави у суді місцевий суд зазначив про відсутність підстав для представництва інтересів держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації у порядку статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру", оскільки питання припинення права постійного користування земельною ділянкою у зв`язку із систематичною несплатою земельного податку має вирішуватися компетентним органом у позасудовому порядку.
3.Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись з висновками та мотивами, якими керувався суд першої інстанції під час прийняття судового рішення, перший заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, звернувся через підсистему «Електронний суд» до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду від 13.11.2025 по справі № 904/3878/25; скасувати рішення суду від 13.11.2025; прийняти нове рішення, яким задовольнити позовну заяву у повному обсязі; стягнути з відповідача на користь Дніпропетровської обласної прокуратури сплачений судовий збір у даній справі; розгляд справи здійснювати за участі Дніпропетровської обласної прокуратури.
4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Скаржник в обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що у даному випадку звернення до суду саме прокурором є єдиним ефективним способом захисту інтересів держави, з огляду на те, що Дніпропетровською обласною державною адміністрацією не вирішено питання щодо припинення права постійного користування спірною земельною ділянкою. Унаслідок цього триває порушення інтересів держави, яке полягає у безоплатному використанні земельної ділянки. Усунути такі порушення в інший спосіб, окрім як шляхом судового захисту, неможливо.
При цьому, прокурор вважає нелогічною позицією суду, який одночасно визнав підтвердженими підстави звернення Павлоградської окружної прокуратури до суду у зв`язку з бездіяльністю уповноваженого органу - Дніпропетровської обласної державної адміністрації, та відмовив у задоволенні позову, мотивуючи це тим, що повноваження щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою належать виключно зазначеній адміністрації, а не суду. Тобто саме бездіяльність уповноваженого органу і стала підставою для відмови судом у задоволенні позовної заяви прокурора.
Прокурор зазначає, що статтею 5 ГПК України передбачено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Враховуючи викладене, прокурор доводить, що з урахуванням положень статей 141 та 143 Земельного кодексу України, якими передбачено процедуру припинення права користування земельною ділянкою у зв`язку з систематичною несплатою земельного податку за рішенням компетентного органу та перелік підстав примусового припинення прав на земельну ділянку в судовому порядку, суд наділений повноваженнями щодо застосування ефективного захисту порушених інтересів держави.
На переконання скаржника незаконне утримування відповідачем спірної земельної ділянки, незважаючи на відсутність правових підстав для подальшого її використання, порушує права та охоронювані законом інтереси позивача та українського народу в цілому володіти, розпоряджатись та отримувати належний дохід від використання цієї землі.
Апелянт стверджує, що під час ухвалення оскаржуваного рішення суд фактично не застосував положення частини 1 та 2 статті 206 Земельного кодексу України, якими встановлено, що використання землі в Україні є платним, статті 23 Закону України «Про прокуратуру», що регламентують підстави та порядок здійснення представництва інтересів держави прокурором у суді. Неврахування зазначених норм матеріального права призвело до ухвалення незаконного рішення, яке прийнято з порушенням вимог п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України.
Також в апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції не врахував висновків Верховного Суду в аналогічних справах. Верховним Судом в постанові від 26.04.2022 у справі № 738/663/20 зазначено, що за загальним правилом, припинення права користування земельною ділянкою з підстав, передбачених п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, здійснюється за рішенням компетентного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування. Разом з цим, у розглядуваній справі із позовом до суду в інтересах держави звернувся прокурор, який вказав на бездіяльність органів уповноважених на прийняття відповідного рішення, при тому що до компетенції самого прокурора не входить ухвалення рішень про припинення права користування земельною ділянкою. У своїй постанові Верховний Суд зазначив, що прокурором при зверненні до суду дотримано порядок, передбачений статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», зокрема скеровано на адресу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області відповідний лист. Натомість Держгеокадастр протягом розумного строку не вжив заходів для припинення порушень при користуванні спірною земельною ділянкою.
Враховуючи вказану вище правову позицію Верховного Суду, прокурор доходить висновку, що бездіяльність уповноваженого органу, у даному випадку Дніпропетровської обласної державної адміністрації, може полягати, зокрема, у невчиненні дій або неприйнятті рішень, віднесених законом до її виключної компетенції. При цьому, попри неодноразові та тривалі звернення прокурора, у яких викладалися факти порушення інтересів держави, зазначений орган з вересня 2024 року по теперішній час жодних заходів у межах наданих йому повноважень не вжив, що і стало підставою для звернення прокурором із цим позовом.
Також в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 №7 (зі змінами і доповненнями) наголошено на тому, що вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. У разі пред`явлення до органу виконавчої влади або місцевого самоврядування позову про незаконність припинення права землекористування через відсутність судового рішення про вилучення земельної ділянки відповідач вправі пред`явити зустрічний позов про таке вилучення, а суд має розглянути його разом із первинним позовом.
Прокурор наголошує, що викладені висновки підтверджено також Верховним Судом у постанові від 30.09.2020 у справі № 6/88-Б-05, в якій суд наголосив, що за наявності правових підстав для припинення права постійного користування, передбачених у ст. 141 ЗК України, та за відсутності на це згоди землекористувача припинення права постійного користування ділянкою здійснюється в судовому порядку.
Натомість, на думку прокурора, суд застосував правові висновки у справах, фактичні обставини та суб`єктний склад, яких не є аналогічними обставинам справи № 904/3887/25.
5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача не скористалися своїм правом на подання відзивів на апеляційну скаргу.
6. Рух справи в суді апеляційної інстанції
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.12.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/3878/25. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/3878/25.
22.12.2025 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної господарської справи.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2025 у справі № 904/3878/25. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 29.04.2026 о 10 год. 20 хв.
11.02.2026 від Дніпропетровської обласної державної адміністрації до ЦАГС надійшла заява про розгляд справи без участі представника; позицію відкладену в апеляційній скарзі підтримує. Просить розгляд справи № 904/3878/25 здійснювати за відсутності уповноваженого представника юридичного департаменту облдержадміністрації за наявними матеріалами справи. 
У судове засідання 29.04.2026 з`явився прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури, представники сторін та третьої особи у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
У судовому засіданні 29.04.2026 проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) по справі.
7. Встановлені судом обставини справи
Як зазначає прокурор, за результатом вивчення електронної системи Державний земельний кадастр встановлено, що за адресою: вул. Вокзальна (колишня вул. Степового Фронту), 3, м. Павлоград Дніпропетровської області, розташована земельна ділянка державної форми власності, кадастровий номер 1212400000:02:011:0002, площею 1,8960 га. Цільове призначення - 11.02 - Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (а.с. 34-35).
Вказана земельна ділянка передана в постійне користування Дочірньому підприємству Державної акціонерної компанії "Хліб України" для зберігання та виробництва хлібопродуктів на підставі Державного акту на право постійного користування землею, серія І-ДП № 005245, виданого 27.09.2001 на підставі рішення Павлоградської міської ради народних депутатів від 05.03.2001 №278 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №401 (а.с. 47).
Відомості щодо права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 1212400000:02:011:0002 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - відсутні (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.05.2025 №429000497) (а.с. 33).
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що на спірній земельній ділянці кадастровий номер 1212400000:02:011:0002 розташовано нерухоме майно, а саме будівлі та споруди мельзаводу №1-29 (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.05.2025 №429000218). 
Прокурор зазначає, що: - відомості щодо передачі вказаного нерухомого майна в користування відповідачу або іншим особам в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні; - окружною прокуратурою вживалися заходи щодо встановлення балансоутримувачів та користувачів будівель та споруд мельзаводу, розташованих за вказаною вище адресою на земельній ділянці, кадастровий номер 1212400000:02:011:0002, площею 1,8960 га.
Так, з матеріалів справи вбачається, що окружна прокуратура зверталась на адресу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях з листом від 10.08.2023 №04/63-3768вих-23 щодо надання інформації про власників та розпорядників нерухомого майна, розташованого за вказаною вище адресою (а.с. 108-109).
Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях листом від 23.08.2023 №10-12-03722 повідомило окружну прокуратуру про те, що будь-яка запитувана інформація про будівлі та споруди мельзаводу у Регіональному відділенні відсутня (а.с. 110). 
Також, з аналогічного питання Павлоградська окружна прокуратура зверталась до Фонду державного майна України з листом від 28.02.2024 №63-1201вих-24 (а.с. 111-113).
Фонд державного майна України листом від 03.04.2024 №10-17-9035 повідомив прокуратуру, що: - розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26.07.2022 №683-р "Деякі питання управління об`єктами державної власності" 21.09.2023 акції, що належить державі у статутному капіталі акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Хліб України" (ідентифікаційний код 20047943) у розмірі 100%, а, отже, і функції з управління корпоративними правами держави зазначеним товариством передані від Міністерства економіки України до сфери управління Фонду; - за час перебування Державної акціонерної компанії "Хліб України" в сфері управління Фонду до Фонду від Акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Хліб України" (ідентифікаційний код 20047943) або Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" (ідентифікаційний код 00953757) не надходили звернення щодо передачі на баланс, передачі в користування або припинення права користування будівель та споруд мельзаводу, розташованих за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Вокзальна (вул. Степового Фронту), 3, відомості щодо об`єктів державної власності - нерухомого майна за місцезнаходженням: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Вокзальна (вул. Степового Фронту), 3 від суб`єктів управління до Фонду з метою внесення до Реєстру не надавалися (а.с. 114). 
Також, листом від 08.05.2024 №10-17-12581 Фонд державного майна України додатково надав на адресу окружної прокуратури копію листа Державної акціонерної компанії "Хліб України" №1-2-07/7 від 09.04.2024 (а.с. 115).
З вказаного листа вбачається, що: - на балансі Державної акціонерної компанії "Хліб України" відсутні будівлі та споруди мельзаводу, розташовані за адресою: вул. Вокзальна (вул. Степового Фронту), 3, м. Павлоград Дніпропетровська область; - Державна акціонерна компанія "Хліб України" не нараховувала та не сплачувала кошти за користування вказаним нерухомим майном; - у Державної акціонерної компанії "Хліб України" відсутня інформація щодо передачі на баланс, припинення права користування, повернення, нарахування та сплати за користування зазначеним нерухомим майном Дочірнім підприємством Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" (а.с. 116-117).
Також, окружна прокуратура зверталась до Кабінету Міністрів України з листом від 03.07.2024 №63-3519вих-24 щодо надання інформації про власників та розпорядників будівель та споруд мельзаводу, розташованих за адресою: вул. Вокзальна (вул. Степового Фронту), 3, м. Павлоград Дніпропетровська область (а.с. 123-126). 
Прокурор зазначає, що секретаріат Кабінету Міністрів України листом від 16.08.2024 №19710/0/2-24 надіслав вказаний лист прокуратури до Фонду державного майна України для розгляду, який вже листами від 03.04.2023 №10-17-9053 та від 08.05.2024 №10-17-12581 надав на адресу Павлоградської окружної прокуратури відповіді на вказані питання (а.с. 127).
Відповідно до відомостей з електронної системи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказані будівлі та споруди зареєстровано за Державою в особі Верховної Ради України на підставі свідоцтва про право власності від 24.07.2003 САА №326032, виданого виконавчим комітетом Павлоградської міської ради (а.с. 32). 
Павлоградська окружна прокуратура листом від 03.07.2024 №63-3520вих-24 зверталась на адресу Верховної Ради України щодо надання інформації про власників та розпорядників зазначеного нерухомого майна мельзаводу (а.с. 118-121).
З листа Управління справами Апарату Верховної Ради України від 03.09.2024 №15/22-2024/192048 вбачається, що: - органами реєстрації речових прав на нерухоме майно певний час майно загальнодержавної форми власності реєструвалося за державою в особі Верховної Ради України; - такі дії вчинялися на підставі діючого на той час Закону України "Про власність" (пункт 1 статті 32), положеннями якого було передбачено, що суб`єктом права загальнодержавної (республіканської) власності є держава в особі Верховної Ради України.
З набранням чинності 20.06.2007 Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Цивільного кодексу України" Закон України "Про власність" втратив чинність. Згідно з частиною другою статті 326 Цивільного кодексу України від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Статтею 1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" встановлено, що управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб. Відповідно до статей 3 та 4 Закону Апарат Верховної Ради України здійснює повноваження уповноваженого органу управління, передбачені статтею 6 Закону, стосовно державного майна, що забезпечує діяльність Верховної Ради України. При реалізації своїх повноважень Апарат Верховної Ради України також керується положеннями Закону України "Про правовий режим майна, що забезпечує діяльність Верховної Ради України". Враховуючи викладене, будівлі та споруди за адресою: вул. Вокзальна (колишня вул. Степового Фронту), 3, м. Павлоград Дніпропетровська область, не належали і не належать до нерухомого державного майна, що забезпечує діяльність Верховної Ради України, не знаходилися і не знаходяться на балансі та у її віданні, а також на балансі підприємств та установ, що належать до сфери управління Апарату Верховної Ради України. Отже, Верховна Рада України та її Апарат не володіють інформацією щодо будівель та споруд мельзаводу, розташованих за вказаною вище адресою (а.с. 122). 
Крім того, Міністерство економіки України на запит прокуратури листом від 28.04.2025 №2802-09/33164-05 повідомило, що: - відповідно до абзацу першого пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1997 №1218 "Про прискорення приватизації хлібоприймальних і хлібозаготівельних підприємств" до статутного капіталу Державної акціонерної компанії "Хліб України" було передано державне майно підприємств, зазначених у додатку 3 цієї постанови, зокрема, державне майно Павлоградського комбінату хлібопродуктів, на базі якого Державною акціонерною компанією "Хліб України" було утворено Дочірнє підприємство; - у Мінекономіки відсутня інформація щодо переліку майна, яке було передано до статутного капіталу Державної акціонерної компанії "Хліб України", зокрема, державного майна Павлоградського комбінату хлібопродуктів, а в подальшому - на баланс Дочірнього підприємства при його утворенні, а також, щодо власників та розпорядників будівель та споруд мельзаводу №1-29, розташованих за адресою: вул. Вокзальна (вул. Степового Фронту), буд. 3, м. Павлоград Дніпропетровська область; - відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 №764 "Про заходи з утворення державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" статутний капітал ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України" формується шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств ДАК "Хліб України", що ліквідуються, з подальшим утворенням на їх базі відокремлених підрозділів підприємства; - до Переліку дочірніх підприємств ДАК "Хліб України", які припиняються шляхом ліквідації включено Павлоградський комбінат хлібопродуктів, державне майно якого має бути включене до статутного капіталу ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України"; - згідно з приміткою до наведеного Переліку дочірнє підприємство "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" ДАК "Хліб України" повинно бути припинено після припинення провадження у справі про банкрутство; - водночас, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 у справі №Б15/29/40/41/04 провадження у справі про банкрутство дочірнього підприємства "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" ДАК "Хліб України", закрито; - з дня закриття провадження у справі про банкрутство майно Дочірнього підприємства "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" ДАК "Хліб України" повинно було передано ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України"; - вимоги Постанови не виконані, державне майно Дочірнього підприємства не передано ДАК "Хліб України" до ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України"; - відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 №954-р "Деякі питання управління Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства об`єктами державної власності» та акта приймання - передачі від 18.10.2019 повноваження з управління корпоративними правами держави щодо ДАК "Хліб України" передано із сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України до сфери управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України; - у додатках до Акта відсутня інформація щодо Будівель, зокрема, щодо їх обліку на балансі Дочірнього підприємства; - за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за адресою: вул. Вокзальна, буд. 3 у м. Павлоград Дніпропетровська область обліковуються "Будівлі та споруди мельзаводу №1-29", форма власності – загальнодержавна, власник – держава в особі Верховної Ради України; - Міністерство не приймало рішень щодо передачі вказаних будівель та споруд на баланс Державної акціонерної компанії "Хліб України" та Дочірнього підприємства, а також щодо припинення права користування ДАК "Хліб України" або Дочірнім підприємством; - Акти приймання-передачі та повернення будівель на споруд у Міністерства економіки України відсутні; - Павлоградська міська рада листом №180 від 29.01.2020 зверталась до Міністерства економіки України з питань передачі нерухомого майна, а також земельної ділянки, кадастровий номер 1212400000:02:011:0002, площею 1,896 га, яка розташована за адресою: вул. Степового Фронту, буд. 3 м. Павлоград Дніпропетровська область, у комунальну власність Павлоградської міської територіальної громади; - з метою вирішення питань, порушених у вказаному листі Павлоградської міської ради, Міністерство листом від 21.02.2020 № 2141-08/11604-07 звернулося до Державної акціонерної компанії "Хліб України" з проханням надати інформацію щодо нерухомого майна, розташованого за вказаною вище адресою; - листом № 1-2-151/2-07/46 від 02.03.2020 Державна акціонерна компанія "Хліб України" надала на адресу Міністерства інформацію про те, що за Державним підприємством Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" на праві господарського відання закріплено дві земельні ділянки: площею 11,7686 га (вул. Заводська, буд. 1А) та площею 1,896 га (вул. Степового Фронту, буд. 3), а також на праві постійного користування закріплено нерухоме майно по вул. Заводській, буд. 1А; - ДАК "Хліб України" не надала Міністерству інформацію та документи щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Степового Фронту, буд. 3 м. Павлоград Дніпропетровська область (а.с. 134-136).
Прокурор зазначає, що для отримання інформації, зокрема, про власника та розпорядника спірної земельної ділянки площею 1,8960 га, правових підстав передачі такої земельної ділянки в постійне користування Дочірньому підприємству Державної акціонерної компанії "Хліб України" та припинення права постійного користування землею Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" Павлоградська окружна прокуратура звернулась на адресу Павлоградської міської ради з листом від 01.09.2023 №04/63-4109вих-23 (а.с. 44-45).
Павлоградська міська рада листом від 11.09.2023 №371 надала інформацію про те, що: - в силу норм Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності від 06.09.2012 № 5245-VI, власником та розпорядником земельної ділянки з кадастровим номером 121240000:02:011:0002 за адресою м. Павлоград, вул. Вокзальна, 3, є держава; - Павлоградська міська рада не має повноважень щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою; - пунктом 21 рішення Павлоградської міської ради від 05.03.2001 №278-15/ХХІІІ "Про затвердження матеріалів територій підприємств та організацій та відміну рішень" (а.с. 50) Дочірньому підприємству Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" затверджено матеріали інвентаризації земельних ділянок по вул. Заводська, 1-А, в постійне користування – 11,769 га, в тому числі 8, 246 га за рахунок вилучення ділянки у Державного підприємства "Придніпровська залізниця"; - будь-яких звернень щодо припинення права користування спірною земельною ділянкою та передачі її іншим землекористувачам до Павлоградської міської ради не надходило; - посадовими особами Павлоградської міської ради неодноразово направлялися листи до Державної акціонерної компанії "Хліб України", Кабінету Міністрів України, Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про термінову необхідність врегулювати питання належного користування земельною ділянкою (кадастровий номер 121240000:02:011:0002) за адресою - м. Павлоград, вул. Вокзальна, 3, та усунути аварійний стан будівель, проте зазначені питання відповідними державними органами не вирішено (а.с. 46).
Прокурор зазначає, що: - проблема належного використання спірної земельної ділянки, а також факт її перебування у занедбаному стані порушувалася вже тривалий час; - це свідчить про те, що відповідні питання не є новими для територіальної громади - вони виникли ще раніше та, ймовірно, неодноразово ставали предметом обговорення серед мешканців і представників місцевої влади; - така ситуація свідчить про наявність сталого суспільного інтересу до врегулювання способу використання цієї ділянки та необхідність належного реагування на стан її утримання та використання. 
Павлоградська окружна прокуратура листами від 27.04.2023 №04/63-2195вих-23, від 31.01.2024 №63-628вих-24, від 24.09.2024 №63-5013вих-24 та від 01.05.2025 №63-2507вих-25 зверталась до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області щодо надання інформації про нарахування та сплати за користування земельною ділянкою, кадастровий номер 1212400000:02:011:0002 площею 1,8960 га, з 01.01.2020 по теперішній час Дочірнім підприємством Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" або Державною акціонерною компанією "Хліб України" та наявності у Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" податкового боргу (а.с. 71, 73-74, 76-78, 80-83).
Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області листами від 18.05.2023 №18435/5/04-36-04-2-11, від 07.02.2024 №5948/5/04-36-04-02-11, від 03.10.2024 №45791/5/04-36-04-02-11, від 06.02.2025 №5925/5/04-36-04-05-11 та від 15.05.2025 №23230/5/04-36-04-05-11 повідомило окружну прокуратуру про те, що: - в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо оформлення Державною акціонерною компанією "Хліб України" права користування земельними ділянками у м. Павлоград, відповідно вимог чинного законодавства, відсутні. Податкові декларації з плати за землю за земельну ділянку з кадастровим номером 1212400000:02:011:0002 за 2020-2023 роки Державною акціонерною компанією "Хліб України" та Дочірнім підприємством Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" не надавались, податкові зобов`язання по земельному податку не декларувались та не сплачувались; - станом на 01.05.2025 у Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" обліковується податковий борг з земельного податку в сумі 4 017 071 грн. 84 коп.; - податковий борг виник ще у 2001 році (а.с. 72, 75, 79, 84).
Прокурор зазначає, що відповідно до переліків договорів оренди землі, наданих Павлоградською міською радою у відповідності до пункту 288.1 статті 288 Кодексу на 2020-2024 роки, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні відомості стосовно оформлення документів на землю Державною акціонерною компанією "Хліб України" та Дочірнім підприємством Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" на земельну ділянку з кадастровим номером 1212400000:02:011:0002, площею 1,8960 га; - у 2020 - 2025 роках Державною акціонерною компанією "Хліб України" та Дочірнім підприємством Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" податкові декларації з плати за землю не надавались, плата за землю не сплачувалась; - згідно з даними інформаційно - комунікаційних систем ДПС України станом на 21.01.2025 по Дочірньому підприємству Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" обліковується заборгованість з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, у загальній сумі 10 091 776 грн. 14 коп., в тому числі - податок на додану вартість у сумі 3 763 736 грн. 26 коп., земельний податок з юридичних осіб у сумі 4 014 071 грн. 84 коп., податок з доходів фізичних осіб у сумі 647 145 грн. 40 коп., податок на прибуток у сумі 604 988 грн. 39 коп., податки та збори, не віднесені до інших категорій у сумі 1 432 грн. 57 коп., штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО у сумі 824 940 грн. 05 коп., пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у сумі 226 653 грн. 24 коп., інші надходження (надходження коштів, контроль за справлянням яких закріплено за ГУ ДПС - районний рівень) у сумі 6 108 грн. 39 коп.; - з 2020 року по теперішній час Дочірнім підприємством Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" податкова звітність по податках, зборах та платежах, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, не надавалась; - за неподання податкових декларацій з земельного податку на 2020, 2023, 2024, 2025 роки відповідно до вимог статті 120 Податкового кодексу України застосовані штрафні санкції; - ГУ ДПС у Дніпропетровській області до боржника вживаються заходи щодо стягнення податкового боргу відповідно до вимог глави 9 розділу ІІ Податкового кодексу України, зокрема Головне управління зверталось до суду із відповідними позовними заявами, які задоволені, зокрема у справах №2а-7241/08/0470, №804/3002/15, №804/12391/15, №804/7787/17 та №160/13337/19. 
Крім того, відповідно до листа виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 19.05.2025 №1455/0/2-25 за даними ДПС України, сформованих за допомогою сервісів ITC "Електронний кабінет" та ІАС "Logika", ДП ДАК "Хліб України "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" (код 20047943) та ДАК "Хліб України" (код 00953757) не нараховували та не здійснювали сплату податку на землю до бюджету Павлоградської міської територіальної громади в 2021, 2022, 2023, 2024 роках та січні - квітні 2025 року (а.с. 61).
Як вбачається, рішеннями Павлоградської міської ради від 30.06.2021 №293-10/VIII "Про затвердження порядку встановлення ставок земельного податку за земельні ділянки на території міста Павлоград" (а.с. 63-66) та від 27.06.2023 №1112-40/VIII "Про внесення змін до рішення міської ради від 30.06.2021 №293-10/VIII "Про затвердження порядку встановлення ставок земельного податку за земельні ділянки на території міста Павлоград" (а.с. 67-69) затверджено порядок встановлення ставок земельного податку за земельні ділянки на території міста Павлограда.
Так, згідно із вказаними Порядками встановлено 3% ставки податку (відсотків нормативної грошової оцінки) за видом цільового призначення - 11.02 - Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.
Прокурор зазначає, що з урахуванням процентної ставки податку 3% (відсотків нормативної грошової оцінки) та нормативної грошової оцінки земельної ділянки здійснюється розрахунок земельного податку за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1212400000:02:011:0002.
Так, за розрахунком прокурора:
- нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2021 рік становить 8 241 503 грн. 72 коп; річна сума податку за землю, яка підлягає сплаті (3%) за 2021 рік, складає 247 245 грн. 11 коп.;
- нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2022 рік становить 9 065 654 грн. 09 коп.; річна сума податку за землю, яка підлягає сплаті (3%) за 2022 рік, складає 271 969 грн. 62 коп.;
- нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2023 рік становить 10 425 502 грн. 20 коп.; річна сума податку за землю, яка підлягає сплаті (3%) за 2023 рік, складає 312 765 грн. 07 коп.;
- нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2024 рік становить 10 957 202 грн. 81 грн.; річна сума податку за землю, яка підлягає сплаті (3%) за 2024 рік, складає 328 716 грн. 84 коп;
- нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2025 рік становить 14 280 270 грн. 91 коп.; податок за землю за січень - квітень 2025 року складає 14 280 270 грн. 91 коп. х 3% = 428 408 грн. 12 коп. за рік; 428 408 грн. 12 коп. : 12 міс = 35 700 грн. 67 коп. в місяць.
За твердженням прокурора, з розрахунків, наданих виконавчим комітетом Павлоградської міської ради вбачається, що загальна сума, яку мало б сплатити ДП ДАК "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" за використання земельної ділянки, кадастровий номер 1212400000:02:011:0002, площею 1,8960 га, тільки за період з 2022 року по 5 місяців 2025 року становить 1 091 681 грн. 14 коп.
Крім того, прокурор зазначає, що Павлоградською окружною прокуратурою 24.08.2023 в колективному підприємстві "Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації" здійснено ознайомлення із матеріалами інвентаризаційної справи за адресою: вул. Степового Фронту, 3, м. Павлоград Дніпропетровська область, за результатами якого встановлено, що Дніпропетровська обласна військова адміністрація листом №350/0/526-23 від 23.01.2023 зверталась до КП "Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації" щодо надання інформації про, зокрема, площі та правовстановлюючі документи на земельну ділянку за вказаною адресою.
З матеріалів справи вбачається, що Павлоградська окружна прокуратура листом від 04.10.2023 №04/63-4610вих-23 зверталась на адресу Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо надання інформації про, зокрема, власника та розпорядника земельної ділянки, кадастровий номер 1212400000:02:011:0002, площею 1,8960 га, розташованої на території міста Павлограда Дніпропетровської області, та наявні звернення Державної акціонерної компанії "Хліб України" або Дочірнім підприємством Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" до Дніпропетровської обласної державної адміністрації з питань припинення права постійного користування спірною земельною ділянкою (а.с. 85-86). 
Департамент екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної військової адміністрації листом від 24.10.2023 №2-4218/0/261-23 повідомив окружну прокуратуру, що: - за результатами відкритих даних Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером 1212400000:02:011:0002, площею 1,8960 га, що розташована у м. Павлоград обліковується до категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення державної власності; - відомості про суб`єкта права власності на земельну ділянку не зареєстровані; - у відомостях про суб`єкта речового права на земельну ділянку значиться Дочірнє підприємство Державної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів"; - відповідно до відкритих даних Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, зазначене підприємство не є державним; - за даними системи електронного документообігу "ДОК ПРОФ", що застосовується для реєстрації документів в облдержадміністрації, звернень від Державної акціонерної компанії "Хліб України" та Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1212400000:02:011:0002 - не встановлено. (а.с. 87-88).
Прокурор зазначає, що для встановлення фактичного використання земельної ділянки, кадастровий номер 1212400000:02:011:0002 площею 1,8960 га, розташованої за адресою: вул. Степового Фронту, 3, м. Павлоград Дніпропетровська область, та перебування на вказаній земельній ділянці об`єктів нерухомого майна, які мають ознаки руйнування та можуть становити небезпеку, окружна прокуратура звернулась на адресу Павлоградської міської ради та Павлоградського РУ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області з листом від 04.10.2023 №04/63-4608вих-23 (а.с. 99-100).
В подальшому, комісією у складі начальника відділу земельно-ринкових відносин виконавчого комітету Павлоградської міської ради, начальника відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Павлоградської міської ради, головного спеціаліста-юриста відділу земельно-ринкових відносин виконавчого комітету Павлоградської міської ради, начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Павлоградської міської ради, начальника відділу з благоустрою КП "Муніципальна варта", головного спеціаліста-державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель, за участю начальника Павлоградського районного управління ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області, проведено обстеження земельної ділянки, кадастровий номер 1212400000:02:011:0002 площею 1,8960 га, про що складено відповідний акт обстеження земельної ділянки від 19.10.2023 (а.с. 102-107).
Під час обстеження земельної ділянки комісією встановлено, що: - на території спірної земельної ділянки розташовано будівлі та споруди, які мають занедбаний, напівзруйнований вигляд, мають аварійний стан, що носить небезпечний характер; - земельна ділянка поросла деревами, бур`янами, чагарниками, захаращена сміттям; - територія земельної ділянки огороджена цегляною огорожею, яка руйнується; - територія не охороняється, можливий вільний доступ на територію земельної ділянки; - на момент комісійного обстеження встановлено, що будівлі та споруди не функціонують, тобто фактично ніким не використовуються; - на час обстеження земельної ділянки, представники Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" відсутні.
Прокурор зазначає, що: - земельна ділянка, кадастровий номер 1212400000:02:011:0002 площею 1,8960 га, розташована за адресою: вул. Степового Фронту, 3, м. Павлоград Дніпропетровська область, на теперішній час безпідставно перебуває у безстроковому користуванні Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів", при цьому останній сплату за користування такою земельною ділянкою не здійснює, внаслідок чого місцевий бюджет територіальної громади міста Павлоград не отримує жодних надходжень, чим порушуються фінансові інтереси громади та принципи ефективного і раціонального використання земель на території міста; - така ситуація свідчить про наявність ознак неефективного управління земельними ресурсами та потребує невідкладного правового врегулювання з метою поновлення прав держави та територіальної громади на ефективне управляння землями промисловості на отримання відповідних бюджетних платежів; - будівлі та споруди мельзаводу №1-29, які розташовані за адресою: вул. Вокзальна (колишня вул. Степового Фронту), 3, м. Павлоград Дніпропетровська область, фактично у користування будь-кому, в тому числі відповідачу, не передавались та фактично ніким не використовуються; - з листів апарату Верховної Ради України вбачається, що Верховна Рада України не вважає себе ані власником, ані розпорядником вказаного нерухомого майна мельзаводу, Верховна Рада України не має наміру вчиняти будь-які розпорядчі дії відносно такого нерухомого майна, вслід чого будівлі та споруди мельзаводу мають занедбаний стан та руйнуються, що, на думку прокурора, є підставою для припинення права постійного користування Дочірньому підприємству Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" вказаною земельною ділянкою та зобов`язання повернути її Дніпропетровській обласній державній адміністрації, що і стало причиною звернення прокурора з позовом до суду.
8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.
Предметом позову у цій справі є матеріально-правова вимога про примусове припинення права постійного користування землею та повернення Покровській селищній раді земельної ділянки площею 1,8960 га за адресою: вул. Вокзальна (колишня вул. Степового Фронту), 3, м. Павлоград, Дніпропетровська область) (кадастровий номер 1212400000:02:011:0002) на підставі пункту «д» статті 141 Земельного кодексу України (систематична несплата земельного податку).
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 7 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, припинення правовідношення.
У частині 1 статті 92 ЗК України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. 
Конституційний Суд України у Рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 зазначив, що стаття 92 ЗК України не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках. Раніше видані державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними та підлягають заміні у разі добровільного звернення осіб.
Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 цього Кодексу, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 906/392/18).
Вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди враховують, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК України.
Згідно з пунктом "д" частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Тобто, за наявності передбачених у частині першій статті 141 ЗК України підстав, припинення права користування земельною ділянкою проводиться за рішенням компетентного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування. (аналогічна позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 27.11.2024 у справі 917/2035/23).
Земельна ділянка площею 1,8960 га. за адресою: вул. Вокзальна (колишня вул. Степового Фронту), 3, м. Павлоград Дніпропетровської області, державної форми власності, кадастровий номер 1212400000:02:011:0002, цільове призначення - 11.02 - Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості передана в постійне користування Дочірньому підприємству Державної акціонерної компанії "Хліб України" для зберігання та виробництва хлібопродуктів на підставі Державного акту на право постійного користування землею, серія І-ДП № 005245, виданого 27.09.2001 на підставі рішення Павлоградської міської ради народних депутатів від 05.03.2001 №278 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №401.
Отже, відповідач у встановленому законом порядку набув право постійного користування земельною ділянкою площею 1,8960 га за адресою: вул. Вокзальна (колишня вул. Степового Фронту), 3, м. Павлоград Дніпропетровської області.
Докази протилежного у матеріалах справи відсутні, прокурор таких не називає.
При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.11.2019 у справі №906/392/18 зауважила, що громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм в установлених законодавством випадках права користування земельною ділянкою за відсутності підстав, встановлених законом.
Так, статтею 141 Земельного Кодексу України визначені підстави припинення права користування земельною ділянкою, а саме: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії.
Водночас ст. 143 Земельного кодексу України визначено, що примусове припинення права на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: а)використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров`ю населення) в строки, встановлені приписами органів, що здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель; в) конфіскації земельної ділянки; г) примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності; ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов`язаннях власника цієї земельної ділянки; ґ-1) примусового звернення стягнень на право емфітевзису, суперфіцію за зобов`язаннями особи, яка використовує земельну ділянку на такому праві.
З аналізу положень статей 141, 143 Земельного кодексу України вбачається, що правові підстави примусового припинення прав на земельну ділянку саме у судовому порядку є виключними та розширеному тлумаченню не підлягають (така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.12.2020 у справі №921/99/18, від 04.05.2018 у справі №922/3334/16, від 16.01.2019 у справі №926/1150/17 та від 20.02.2020 у справі №909/108/19).
Обґрунтовуючи заявлену до відповідача позовну вимогу про припинення права постійного користування Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" земельною ділянкою площею 1,8960 га. за адресою: вул. Вокзальна (колишня вул. Степового Фронту), 3, м. Павлоград Дніпропетровської області, державної форми власності, кадастровий номер 1212400000:02:011:0002, прокурор посилався на систематичну несплату відповідачем земельного податку.
Однак, колегія суддів зазначає, що з огляду на положення ст. ст. 141, 143 Земельного кодексу України та вищенаведені правові висновки Верховного Суду, систематична несплата земельного податку не входить до переліку підстав припинення права постійного користування у судовому порядку, що правильно було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.
Беручи до уваги те, що зазначена прокурором підстава для припинення відповідачу права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку не відноситься до підстав припинення права користування у судовому порядку, колегія суддів доходить висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог про припинення Дочірньому підприємству Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" право постійного користування земельною ділянкою, кадастровий номер 1212400000:02:011:0002 площею 1,8960 га, розташованою за адресою: вул. Вокзальна (колишня вул. Степового Фронту), 3, м. Павлоград, Дніпропетровська область. 
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає помилковим посилання прокурора на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №6/88-Б-05, які на його переконання, свідчать про те, що згідно зі ст. 149 ЗК України за відсутності згоди землекористувача на припинення права постійного користування земельною ділянкою, таке рішення має прийматись виключно в судовому порядку, адже вказана постанова ухвалена у правовідносинах, які не є подібними до тих, які розглядаються у даній справі.
Так, як свідчить зміст вказаної постанови у справі № 6/88-Б-05 встановлено принципово інші обставини, які передували прийняттю рішення про припинення права постійного користування земельною ділянкою, а саме, землекористувача було визнано банкрутом, що в силу приписів ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" виключає можливість нарахування та сплати ним податків та зборів (обов`язкових платежів), в тому числі, земельного податку, і це, за висновком Верховного Суду, виключає можливість припинення права постійного користування землею у зв`язку з систематичною несплатою земельного податку або орендної плати в порядку пункту "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України. Саме в контексті недоведеності наявності виключних випадків, за яких можливе припинення права постійного користування землею компетентним органом в порядку ст. 141 ЗК України, Верховним Судом зроблено посилання на ст. 149 ЗК України та зазначено про неможливість вирішення відповідного питання в позасудовому порядку.
Отже постанова Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 6/88-Б-05 була прийнята за іншої, ніж у даній справі фактично-доказової бази, а також за інших обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями та за іншими поданими сторонами та оцінених судами доказами, залежно від яких (обставин і доказів) й прийняті судові рішення, тобто зазначена справа і справа, що розглядається, є відмінними за істотними правовими ознаками, що свідчить про неподібність спірних правовідносин у них.
Апеляційний суд також відхиляє посилання прокурора на постанову Верховного Суду у справі 738/663/20. У справі № 738/663/20 прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі компетентного органу - Головного управління Держгеокадастру, який є належним суб`єктом владних повноважень у сфері розпорядження земельними ділянками та уповноважений вирішувати питання припинення права користування землею. При цьому Верховний Суд, залишаючи судові рішення без змін, виходив із сукупності встановлених обставин, зокрема фактичного припинення діяльності землекористувача, ліквідації фермерського господарства, невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням та відсутності будь-яких правових підстав для подальшого існування права постійного користування.
Крім цього, колегія суддів вважає вірний висновок суду першої інстанції про те, що невикористання земельної ділянки не є самостійною підставою припинення права користування нею.
Матеріалами справи встановлено, що за результатами обстеження від 19.10.2023 встановлено, що на території спірної земельної ділянки розташовано будівлі та споруди, які мають занедбаний, напівзруйнований вигляд, мають аварійний стан, що носить небезпечний характер; - земельна ділянка поросла деревами, бур`янами, чагарниками, захаращена сміттям; - територія земельної ділянки огороджена цегляною огорожею, яка руйнується; - територія не охороняється, можливий вільний доступ на територію земельної ділянки; - на момент комісійного обстеження встановлено, що будівлі та споруди не функціонують, тобто фактично ніким не використовуються; - на час обстеження земельної ділянки, представники Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" відсутні. Вказане, на думку прокурора, свідчить про те, що спірна земельна ділянка фактично не використовується відповідачем.
Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про землеустрій" цільове призначення земельної ділянки - допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення.
Як доречно зазначено судом першої інстанції, з прийняттям у 2001 році Земельного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2002, законодавець змінив підхід до співвідношення змісту поняття "невикористання земельної ділянки" та "використання землі не за цільовим призначенням".
Так в Земельному кодексі України в статті 141 визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій, державних чи комунальних некомерційних товариств, крім перетворення державних чи комунальних підприємств у випадках, визначених статтею 120-1 цього Кодексу; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом публічно-приватного партнерства або об`єктом концесії; з) припинення права користування надрами у разі закінчення встановленого спеціальним дозволом на користування надрами строку користування надрами (у разі передачі земельної ділянки державної, комунальної власності користувачу надр для здійснення діяльності з користування надрами); и) невиконання акціонерним товариством, товариством з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків акцій (часток) у статутному капіталі якого належать державі, яке утворилося шляхом перетворення державного підприємства, вимог, визначених статтею 120-1 цього Кодексу.
При цьому поняття "невикористання земельної ділянки за призначенням" та "використання земельної ділянки не за цільовим призначенням" різні за правовою природою, останнє з яких застосовується до випадків, коли на земельній ділянці із певним цільовим призначенням здійснюється діяльність, яка виходить за межі цього цільового призначення. Використання не за цільовим призначенням передбачає дію використання, а за невикористання (бездіяльність) не передбачається позбавлення права користування.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 918/119/21, від 29.09.2021 у справі № 911/2259/19, від 04.04.2019 у справі № 922/324/17, від 25.03.2020 у справі № 715/214/17-ц, від 14.07.2020 у справі № 916/1998/19 та від 12.08.2021 у справі № 904/2166/20 (904/5835/20), від 07.02.2023 у справі № 922/672/21, від 17.07.2023 у справі № 640/9431/19.
Отже, за змістом приписів статті 141 ЗК України невикористання земельної ділянки не є самостійною підставою припинення права користування нею.
При цьому, апеляційний суд погоджується з судом попередньої інстанцій про систематичне порушення відповідачем зобов`язання зі сплати земельного податку протягом 2021-2025 років, що підтверджується матеріалами справи. Станом на 01.05.2025 у Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" обліковується податковий борг з земельного податку в сумі 4 017 071 грн. 84 коп., який виник ще у 2021 році.
Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Правові відносини у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначаються Податковим кодексом.
За змістом підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Землекористувачі земельних ділянок є платниками земельного податку, а об`єктом оподаткування є земельна ділянка, яка перебуває у власності або користуванні за змістом приписів підпункту 269.1.2 пункту 269.1 статті 269, підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України.
За змістом ст. 271 ПК України базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Пунктом 1.284 ст. 284 цього ж кодексу, Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.
Так, відповідно до п. 4.4. та 4.5. ст. 4 Податкового кодексу України, установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України. При встановленні або розширенні існуючих податкових пільг такі пільги застосовуються з наступного бюджетного року.
Відповідно до п. 28 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, прийняття рішень щодо надання відповідно до чинного законодавства пільг по місцевих податках і зборах, а також земельному податку.
В матеріалах справи відсутні докази про прийняття рішень стосовно віднесення Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів", відповідно до п. 4.4. ст. 4, п. 1 ст. 284 Податкового кодексу України та п. 28 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до підприємств, які звільняються від сплати земельного податку.
Однак, обставина систематичного невиконання відповідачем обов`язку щодо внесення плати за землю не може бути підставою для припинення права постійного користування земельною ділянкою у судовому порядку.
З урахуванням системного аналізу змісту статей 141, 143, 144 Земельного кодексу України за наявності підстав, передбачених пунктом «д» статті 141 цього Кодексу, припинення права користування земельною ділянкою проводиться у загальному порядку - за рішенням компетентного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування (Аналогічні висновки про застосування норм права містяться у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 924/689/17 від 15.12.2021 у справі № 924/856/20, від 19.11.2024 у справі №907/883/22).
Вказані положення Земельного кодексу України свідчать про те, що господарський суд не наділений повноваженнями припиняти право постійного користування земельною ділянкою з підстав, передбаченої пунктом "д" частини 1 статті 141 Земельного кодексу України - систематична несплата земельного податку, оскільки за наявності підстав, передбачених пунктом «д» статті 141 цього Кодексу, припинення права користування земельною ділянкою проводиться у загальному порядку - за рішенням компетентного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положеннями статей 13-14 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Оскільки сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності заявлених позовних вимог, а обраний прокурором спосіб захисту не відповідає встановленому законом порядку припинення права постійного користування земельними ділянками у зв`язку з систематичною несплатою земельного податку, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність та безпідставність позовних вимог щодо припинення Дочірньому підприємству Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" права постійного користування земельною ділянкою, кадастровий номер 1212400000:02:011:0002, площею 1,8960 га, розташованою за адресою: вул. Вокзальна (колишня вул. Степового Фронту), 3, м. Павлоград Дніпропетровська область та зобов`язання її повернення Дніпропетровській обласній державній адміністрації.
Стосовно наявності підстав для представництва прокуратурою інтересів держави у цій справі.
Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно зі ст. 44 Господарського процесуального кодексу України усі фізичні і юридичні особи здатні мати процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, боржника (процесуальна правоздатність).
Враховуючи особливий процесуальний статус прокурора в господарському процесі, як особи, яка відповідно до ст.ст. 4, 53, 55 Господарського процесуального кодексу України наділена правом звернення до суду в інтересах іншої особи - держави, процесуальна правоздатність у нього настає з моменту виникнення відповідної компетенції або передбачених законом повноважень.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, у позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.
Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження процесуальної дії (відповідні функції).
Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.
Аналіз зазначених положень дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.
Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
При цьому, відповідно до п. 5.6 постанови від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 Верховним Судом встановлено, що прокурор не повинен встановлювати причини невиконання уповноваженими державою органами відповідних функцій у спірних відносинах.
Розглядаючи питання обґрунтування прокурором підстав представництва інтересів держави у суді, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 наголошено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. При цьому, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Слід також враховувати висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 в справі №927/491/19, в якій, зокрема зазначено, що обчислення розумного строку для реагування відповідного органу на повідомлення прокурора повинно враховувати не лише останнє повідомлення прокурора про подання позову до суду, а й попередні листи, направлені прокурором органу, якщо в них міститься інформація про стверджувані порушення (а не просто направлено запит про надання інформації).
Відповідно до п. 2 ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.
Частиною 1 ст. 84 Земельного кодексу України визначено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.
Також, частиною 2 цієї ж статті визначено, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
Частиною 5 статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.
Відповідно до пункту 24 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, який набрав чинності 01.06.2021, з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, зокрема, що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного.
Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
Земельна ділянка, кадастровий номер 1212400000:02:011:0002 площею 1,8960 га, яка знаходиться за адресою: вул. Вокзальна, 3, м. Павлоград, Дніпропетровська область, з цільовим призначенням - 11.02 - Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, перебуває у державній власності.
Таким чином, Дніпропетровська обласна державна адміністрація, як орган державної виконавчої влади, є суб`єктом права власності на спірну земельну ділянку та зобов`язана здійснювати захист інтересів держави на ефективне та раціональне використання земель державної власності.
Павлоградська окружна прокуратура листом №04/63-4610вих-23 від 04.10.2023 зверталась на адресу Дніпропетровської обласної державної адміністрації із викладенням фактичних обставин та щодо надання інформації, зокрема, щодо звернень Державної акціонерної компанії "Хліб України" або Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" до Дніпропетровської обласної державної адміністрації з питань припинення права постійного користування спірною земельною ділянкою.
Департамент екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної військової адміністрації листом №2-4218/0/261-23 від 24.10.2023 повідомив прокуратуру про те, що відомості про суб`єкта права власності на земельну ділянку не зареєстровані. У відомостях про суб`єкта речового права на земельну ділянку значиться Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів". За даними системи електронного документообігу "ДОК ПРОФ", що застосовується для реєстрації документів в облдержадміністрації, звернень від ДАК "Хліб України" та ДП ДАК "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1212400000:02:011:0002, не встановлено. 
Крім того, окружна прокуратура листом №63-2509вих-25 від 01.05.2025 зверталась на адресу Дніпропетровської обласної державної адміністрації із вказаного питання повторно.
Департамент економічного розвитку Дніпропетровської обласної державної адміністрації листом №2260/0/31-25 від 26.05.2025 повідомив окружну прокуратуру про те, що заходів цивільно-правового характеру щодо припинення Дочірньому підприємству Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" права постійного користування спірною земельною ділянкою Дніпропетровською обласною державною адміністрацією не вживалось.
Прокурор стверджує, що попри обізнаність Дніпропетровської обласної державної адміністрації про несплату відповідачем земельного податку за використання земельної ділянки, кадастровий номер 1212400000:02:01:0002, самостійно жодних заходів, щодо припинення права постійного користування земельної ділянки та її повернення, не вживалось. 
Також, з матеріалів справи вбачається, що Павлоградською окружною прокуратурою позивачу - Дніпропетровській обласній державній адміністрації було надіслано повідомлення в порядку частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" (лист №63-3809вих-25 від 04.07.2025).
У постанові Верховного Суду від 10.08.2021 у справі № 923/833/20 зазначено, що попереднє листування свідчить про те, що воно мало характер інформування відповідного органу про вже раніше виявлені прокурором порушення, а відповідний орган протягом розумного строку на таку інформацію не відреагував або відреагував повідомленням про те, що він обізнаний (у тому числі до моменту отримання інформації від прокурора) про таке порушення, але не здійснював та/або не здійснює та/або не буде здійснювати захист порушених інтересів, то, у такому випадку, наявні підстави для представництва, передбачені абзацом першим частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру". У цьому разі дотримання розумного строку після повідомлення про звернення до суду не є обов`язковим, оскільки дозволяє зробити висновок про свідоме нездійснення або здійснення неналежним чином захисту інтересів держави таким органом (п. 8.10).
Враховуючи, що земельний податок відповідачем належним чином не сплачується, зволікання позивача з поверненням земельної ділянки не сприяє своєчасному наповненню бюджету та порушує державні інтереси у цій сфері.
Інтереси держави повинні захищати насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, у тому числі шляхом подання відповідних позовних заяв, а не прокурор. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Проте для того, щоб інтереси держави не залишились незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, постановах Верховного Суду від 10.08.2021 у справі № 923/833/20, від 20.07.2021 у справі № 908/2153/20.
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного королівства» зазначено, що засіб захисту повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Крім того, є категорія справ, де ЄСПЛ зазначив, що підтримка прокурора не порушує справедливого балансу.
Так, у справі Менчинська проти Російської Федерації ЄСПЛ у рішенні висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.
При цьому, як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18, сам факт незвернення до суду уповноваженим органом з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що Дніпропетровська обласна державна адміністрація як орган, уповноважений розпоряджатися спірною земельною ділянкою державної власності, наділена повноваженнями щодо вирішення питання припинення права постійного користування землею у випадках, передбачених статтею 141 Земельного кодексу України.
Водночас припинення права постійного користування земельною ділянкою з підстав систематичної несплати земельного податку відповідно до статей 141, 143 Земельного кодексу України здійснюється не у судовому порядку, а шляхом прийняття відповідного рішення компетентним органом.
Отже, невжиття Дніпропетровською обласною державною адміністрацією заходів щодо вирішення питання про припинення права постійного користування земельною ділянкою з підстав наведених прокурором у позові не створює у прокурора повноважень на звернення до суду з позовом, який не відповідає визначеному законом способу захисту.
Відтак прокурором не доведено наявності підстав для представництва інтересів держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації у порядку статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру".
9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Скаржник, звертаючись з апеляційною скаргою, не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.
10. Судові витрати.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 264, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2025 у справі № 904/3878/25 - залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2025 у справі № 904/3878/25  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 20.05.2026.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін