РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2026 року 	м. Рівне	Справа №460/21092/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративної справи за позовом:
 	ОСОБА_1 	
до	Військової частини НОМЕР_1 	
 	про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинення певних дій,	
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), у якому просить:
визнати протиправним та скасувати наказ командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) №1128 від 18.05.2025 в частині, що стосується результатів службового розслідування за фактом зникнення безвісти 22.02.2025 солдата ОСОБА_2 ;
зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 провести повторне службове розслідування за фактом зникнення безвісти 22.02.2025 солдата ОСОБА_2 відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371, та скласти за його результатами відповідний акт службового розслідування.
Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є донькою військовослужбовця солдата ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_2 ), який проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 . 18.05.2025 командир ВЧ НОМЕР_1 наказом №1128 затвердив висновки службового розслідування щодо зникнення солдата ОСОБА_2 , згідно з якими комісія дійшла висновку, що солдат ОСОБА_2 у ході бойових дій 22.02.2025 добровільно здався в полон. Позивач вважає такі висновки службового розслідування та наказ командира військової частини необґрунтованими, оскільки факт про добровільну здачу солдата ОСОБА_2 в полон не підтверджений належними доказами, а висновки службового розслідування ґрунтуються на припущеннях. Позивач вважає, що оскаржуваним рішенням відповідача порушено її особисті немайнові права, як доньки зниклого військовослужбовця, а саме: право на повагу до честі, гідності та доброго імені її батька; право на повагу до сімейного життя; право на отримання достовірної інформації про обставини його зникнення; право на соціальні гарантії, передбачені законодавством для членів сімей військовослужбовців, зниклих безвісти. За наведеного, просить позов задовольнити. 
Ухвалою від 20.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано у відповідача додаткові докази. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву, а позивачем – відповіді на відзив. 
Відповідач 10.12.2025 в підсистемі "Електронний суд" подав відзив, у якому позов заперечив повністю. Зокрема, зазначив, що ОСОБА_2 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 з 17.11.2024. Згідно з бойовим розпорядженням №49/ОКП/бд від 17.02.2025, військовослужбовці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 виконували бойові завдання на лінії бойового зіткнення на околиці н.п. Лебедівка Курської області російської федерації. 22.02.2025 близько 14:10 по 14:25 під час штурмових дій противника було втрачено зв`язок із військовослужбовцями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . 
За фактом зникнення безвісти військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наказом командира ВЧ НОМЕР_1 за №1497 від 30.04.2025 було призначено проведення службового розслідування. За фактом зникнення безвісти військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було призначено та проведено окреме службове розслідування в складі іншої комісії. На підставі здобутих під час службового розслідування пояснень свідків, витягів з журналу бойових дій, наказів командира тощо, проаналізувавши надані суміжними підрозділами відеоматеріали аеророзвідки, комісія дійшла висновку облікувати солдата ОСОБА_2 , як такого, що з 22.02.2025 добровільно здався в полон. Крім того, враховуючи, що в його діях вбачалися ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 430 Кримінального кодексу України, також було вирішено направити копію матеріалів службового розслідування до територіального управління Державного бюро розслідувань для прийняття процесуального рішення та повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до органу управління Військової служби правопорядку та відповідної спеціалізованої прокуратури у сфері оборони за місцем вчинення правопорушення до відома. Результати даного службового розслідування були затверджені наказом командира ВЧ НОМЕР_1 за №1128 від 18.05.2025. Відповідач вказує, що службове розслідування було проведено з додержанням вимог, визначених Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608. Вважає, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Ухвалою від 21.05.2026 продовжено відповідачу процесуальний строк для подання відзиву.
У відповіді на відзив позивач підтримала позовні вимоги та зазначила, що отримані позивачем відповіді на адвокатські запити вказують на те, що командир ВЧ НОМЕР_1 щодо солдата ОСОБА_2 до правоохоронних органів звернувся лише 02.12.2025, очевидно, як реакція на позов. Долучене відео аеророзвідки не доводить добровільності здачі в полон, а вказує на те, що група військових ЗСУ залишилась без підтримки та не мала подальшої фізичної можливості чинити опір. Таким чином, висновок відповідача ґрунтується не на фактах, а на припущеннях. Просила позов задовольнити повністю.
З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив такі обставини справи.
ОСОБА_2 призваний на військову службу по мобілізації, яку згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 17.11.2024 №335 проходив у ВЧ НОМЕР_1 з 17.11.2024 на посаді солдата резерву запасної роти ВЧ НОМЕР_1 , а з 14.01.2025 – стрільцем – помічником гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону, що підтверджується витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 14.01.2025 №14.
З 17.02.2025 солдат ОСОБА_2 вибув для виконання завдань на території Сумської області в підпорядкуванні УВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що підтверджується витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 17.02.2025 №49.
Згідно з витягом з журналу бойових дій 1 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 22.02.2025 о 14:10 – 14:25 год. засобами аеророзвідки було зафіксовано, що після роззброєння противник здійснив розстріл наших військовослужбовців. До евакуації тіл вважаються зниклими безвісти: сержант ОСОБА_4 , мол. сержант ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_2 , рядовий ОСОБА_3 . Позиції втрачено.
З 22.02.2025 солдат ОСОБА_2 вважається зниклим безвісти, згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 22.02.2025 №54.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 30.04.2025 №1497, на підставі рапорту командира НОМЕР_2 стрілецького батальйону ОСОБА_6 від 30.04.2025, призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти 22.02.2025 солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 
18.05.2025 командиром ВЧ НОМЕР_1 затверджено Акт службового розслідування, зареєстрований 18.05.2025 за № 763, за фактом зникнення безвісти 22.02.2025 солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 . 
В розділі 2. "Опис обставин зникнення безвісти" Акту службового розслідування зазначено: 
"2.1. 22.02.2025 близько 14:10 по 14:25 під час штурмових дій противника було втрачено зв`язок із солдатом ОСОБА_3 та солдатом ОСОБА_2 .
Засобами аеророзвідки було зафіксовано, що після роззброєння вищевказаних військовослужбовців противник здійснив їх розстріл. 
У зв`язку з інтенсивним веденням бойових дій організувати повноцінні пошуки військовослужбовців не було можливості. 
Військовослужбовці виконували завдання згідно бойового розпорядження №49/ОКП/бд від 17.02.2025.
2.2. З пояснення майора ОСОБА_7 , який виконував обов`язки командира БтГр військової частини НОМЕР_1 , стало відомо, що 11.02.2025 солдат ОСОБА_3 та солдат ОСОБА_2 згідно бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 №2/30/596дск від 11.02.2025 вибули в підпорядкування БТГр військової частини НОМЕР_1 та виконували бойове завдання згідно бойового розпорядження командира БТГр №49/ОКП/бд від 17.02.2025.
… приблизно об 14 годині 10 хвилин 22.02.2025 позиція [ ], а саме: сержант ОСОБА_4 , молодший сержант ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_2 , засобами радіозв`язку доповіли, що акустично чули хруст снігу, імовірний підхід противника, та запросили інформацію щодо обстановки з БПЛА.
На той момент БПЛА розрахунок був розтягнутий по всій лінії зіткнення і не було можливості направити їх до вищевказаних позицій, тому майор ОСОБА_7 віддав наказ самостійно військовослужбовцям проглянути свої позиції на наявність ворога та вступати в бій при перетині їх позицій, на що вищевказані військовослужбовці доповіли, що бояться виходити, бо навколо літають дрони, та залишились в бліндажі на позиції.
Коли суміжні підрозділи змогли надати інформацію щодо фактичної ситуації на полі бою, підтягнувши свої засоби аеророзвідки, було зафіксовано, як група противника в кількості приблизно трьох осіб вела штурмові дії відносно СП [ ] та без наявного опору від наших військовослужбовців заходять на позиції, після чого оточили СП. Вищевказані військовослужбовці, які там перебували, а саме: сержант ОСОБА_4 , молодший сержант ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_2 , при наявних засобах для бою з противником, маючи автомати АК-74, гранати РГД-5 та Ф-1, ПТРК "Javelin", перебуваючи в засобах захисту та спорядженні, не вступили в бій з противником. 
В подальшому вищезазначені військовослужбовці разом із солдатом ОСОБА_3 (отримав осколкові поранення нижніх кінцівок напередодні) по одному виходили з бліндажу, знімаючи спорядження та залишаючи зброю, тобто добровільно здаючись в полон, що було зафіксовано засобами аеророзвідки суміжних підрозділів військової частини НОМЕР_4 .
В цей момент мінометний розрахунок здійснював обстріл штурмової групи противника, після чого бійці російської федерації розстріляли наших військовослужбовців на позиції та відійшли на безпечну відстань від нашої артилерії та безпілотних систем. Позиції було втрачено.
2.4. З пояснення майора ОСОБА_8 , який на той час тимчасово виконував обов`язки командира НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , встановлено, що […] 22.02.2025 за допомогою засобів аеророзвідки майором ОСОБА_8 було зафіксовано, що вищезазначені військовослужбовці здалися в полон, після чого противник здійснив їх розстріл, а позицію було втрачено".
В розділі 3. "Обставини та факти, що були встановлені під час проведення службового розслідування" зазначено: 
"3.12. Службовим розслідуванням встановлено, що з пояснень лейтенанта ОСОБА_9 , майора ОСОБА_7 , майора ОСОБА_8 , витягу з журналу бойових дій, відеозапису аеророзвідки військової частини НОМЕР_4 стало відомо, що солдат ОСОБА_2 добровільно здався в полон 22.02.2025...
3.13. Службовим розслідуванням встановлено, що доповідей про отримання поранень солдатом ОСОБА_2 не надходило".
В розділі 4. "Відомості про осіб, стосовно яких призначено службове розслідування" зазначено: 
"Виходячи з матеріалів службового розслідування вина солдата ОСОБА_2 виражається у формі умислу, в умовах воєнного стану.
… в діях солдата ОСОБА_2 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 430 Кримінального кодексу України (Добровільна здача в полон). 
Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення, є особиста недисциплінованість, боягузтво та легкодухість, недбале ставлення до військової служби та виконання своїх службових обов`язків солдата ОСОБА_2 . 
До обставин, які обтяжують відповідальність солдата ОСОБА_2 , є те, що дії військовослужбовця вчинені в умовах воєнного стану.
Обставини, які пом`якшують або знімають вину з військовослужбовця, розслідуванням не встановлено".
Згідно з розділом 5 Акту Комісія за наслідками службового розслідування, пропонує:
"1. Службове розслідування вважати завершеним.
2. Начальнику відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 : 
2.1. Облікувати солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_2 , як такого, що з 22 лютого 2025 року добровільно здався в полон […]
3. Заступнику командира 2 стрілецького батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 направити копію матеріалів службового розслідування до територіального управління Державного бюро розслідувань для прийняття процесуального рішення та повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до органу управління Військової служби правопорядку та відповідної спеціалізованої прокуратури у сфері оборони за місцем вчинення правопорушення до відома".
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №1125 від 18.05.2025 "Про результати службового розслідування за фактом зникнення безвісти 22.02.2025 солдата ОСОБА_10 ", проведеного на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1497 від 30.04.2025, вказано про наявність в діях військовослужбовця ОСОБА_2 ознак складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 430 Кримінального кодексу України (Добровільна здача в полон) та наказано: 
1. Службове розслідування вважати завершеним.
2. Начальнику відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 : 
2.1. Облікувати солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_10 , як такого, що з 22 лютого 2025 року добровільно здався в полон...
3. Заступнику командира 2 стрілецького батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 направити копію матеріалів службового розслідування до територіального управління Державного бюро розслідувань для прийняття процесуального рішення та повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до органу управління Військової служби правопорядку та відповідної спеціалізованої прокуратури у сфері оборони за місцем вчинення правопорушення до відома […]".
Попружук Е.Ю. є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим 07.08.2008 Малолюбашанською сільською радою Костопільського району Рівненської області.
Вважаючи результати службового розслідування необґрунтованими, а наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 18.05.2025 №1128 в частині, що стосується солдата ОСОБА_2 , протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.
При цьому позивач зазначає, що спірним наказом порушено її особисті немайнові права як доньки зниклого військовослужбовця, а саме: право на повагу до честі, гідності та доброго імені її батька; право на повагу до сімейного життя; право на отримання достовірної інформації про обставини його зникнення; право на соціальні гарантії, передбачені законодавством для членів сімей військовослужбовців, зниклих безвісти. Отже цей позов спрямований на захист прав та законних інтересів членів сім`ї військовослужбовця.
Вирішуючи по суті цей публічно-правовий спір, суд враховує таке.
Згідно з частинами першою та другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався та діє на даний час.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію" оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює та загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25 березня 1992 року (надалі Закон № 2232-XII).
Згідно із частинами першою - четвертою статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини шостої статті 2 Закону №2232-ХІІ встановлено види військової служби, зокрема військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі – Закон №2011-XII) дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці), визначає Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 (далі – Порядок №884).
Пунктом 8 Порядку №884 визначено, що виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (установи, організації), місця служби або дезертирували, не здійснюється.
Згідно з частиною шостою статті 9 Закону №2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення (абз. 1).
За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігаються передбачені законом інші види забезпечення (абз. 11).
Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів (абз. 10).
Як встановлено судом, спірні правовідносини в цій справі виникли у зв`язку із затвердженням відповідачем результатів службового розслідування, за наслідками якого батько позивача ОСОБА_2 , який вважався таким, що зник безвісти при виконанні військового обов`язку в бою за Україну, був облікований таким, що добровільно здався в полон.
Оцінюючи обґрунтованість результатів службового розслідування за фактом зникнення безвісти 22.02.2025 солдата ОСОБА_2 , суд враховує таке.
Статтею 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу (ч. 1).
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць (ч. 4).
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування (ч. 5).
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (ч. 8).
Наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі – Порядок №608).
Пунктом 3 розділу II Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Пунктом 2 розділу IV Порядку № 608 встановлено, що особи, які проводять службове розслідування, мають право, зокрема:
запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування);
отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані);
з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування;
за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді;
ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування.
Згідно з п. 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Пунктом 3 розділу V Порядку № 608 передбачено, що в описовій частині акта службового розслідування зазначаються:
посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;
неправомірні дії військовослужбовця;
зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);
вина військовослужбовця;
причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;
вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;
причини та умови, що сприяли правопорушенню.
Згідно з пунктом 4 розділу V Порядку № 608 у резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
Відповідно до п. 5 розділу V Порядку № 608 акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.
Пунктом 6 розділу V Порядку № 608 встановлено, що після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Пунктом 1 розділу VI Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Як встановлено судом, в спірному акті службового розслідування зазначено, що вина солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_2 виражається у формі умислу, в умовах воєнного стану. Своїми діями вищезазначений військовослужбовець порушив вимоги наступних нормативно-правових документів: статтю 65 Конституції України, статті 11, 14, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1, 4 Дисциплінарного статуту. 
З такими висновками акту службового розслідування суд не погоджується та вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.
Відповідно до статей 11, 14, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання.
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна. Солдат підпорядковується командирові відділення.
Солдат зобов`язаний, зокрема: підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою; знати тактику дій відділення в різних видах бою та вміло діяти в бою; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням; постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички; додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни; бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; ретельно готуватися особисто, готувати зброю, техніку та інше майно до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, постійно стежити за їх наявністю і станом, своєчасно чистити зброю і шанцевий інструмент, проводити технічне обслуговування озброєння та техніки; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).
Відповідно до статей 1, 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; поводитися гідністю і честю, поважати честь і гідність кожної людини.
Дослідженими судом матеріалами службового розслідування не підтверджується порушення солдатом ОСОБА_2 вищевказаних приписів військових Статутів, а висновки службового розслідування ґрунтуються на суперечливих доказах, які не узгоджуються між собою.
Так, у акті службового розслідування Комісія покликається на пояснення майора ОСОБА_7 , який виконував обов`язки командира БтГр ВЧ НОМЕР_1 , згідно з якими 22.02.2025 приблизно о 14:10 військовослужбовці ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , які перебували на позиції СП [ ], засобами радіозв`язку доповіли про імовірний підхід противника, та запросили інформацію щодо обстановки з БПЛА.
"На той момент БПЛА розрахунок був розтягнутий по всій лінії зіткнення і не було можливості направити їх до вищевказаних позицій […]".
Акт службового розслідування містить аналогічні пояснення лейтенанта ОСОБА_9 .
Водночас, у пунктах 3.9, 3.12 акту службового розслідування зазначено, що "22.02.2025 близько 14:10 по 14:25 під час штурмових дій противника було втрачено зв`язок із солдатом ОСОБА_11 та солдатом ОСОБА_12 . Засобами аеророзвідки було зафіксовано, що після роззброєння вищевказаних військовослужбовців, противник здійснив їх розстріл".
З пояснень майора ОСОБА_8 , який виконував обов`язки командира НОМЕР_2 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 , комісією встановлено, що 22.02.2025 за допомогою засобів аеророзвідки майором ОСОБА_8 було зафіксовано, що вищезазначені військовослужбовці здалися в полон, після чого противник здійснив їх розстріл, а позицію було втрачено.
Таким чином, згідно з актом службового розслідування, в один часовий проміжок 22.02.2025 встановлено: 
запит військовослужбовців, які перебували на позиції, про інформацію з БПЛА у зв`язку з ймовірним підходом противника;
втрата зв`язку з військовослужбовцями;
неможливість направлення БПЛА до бойових позицій для надання запитуваної інформації;
фіксація засобами аеророзвідки розстрілу наших військовослужбовців.
Досліджений судом відеозапис від 22.02.2025, долучений відповідачем до відзиву, свідчить, що у момент звернення із запитом наших військовослужбовців про надання інформації з БПЛА щодо ймовірного підходу противника (14:10 год.) біля позиції знаходився БПЛА, який фіксував відповідні події 14:10 до 14:25 год, однак з невідомих причин інформацію щодо наявності противника та його чисельності, яка дала б змогу бійцям ЗСУ правильно оцінити бойову обстановку, надано не було.
Отже враховане відповідачем пояснення майора ОСОБА_7 про неможливість направити до позиції БПЛА, не відповідає дійсності.
Суперечливими є також обставини щодо фіксації засобами аеророзвідки розстрілу військовослужбовців, оскільки в п. 2.4 висновку службового розслідування зазначено, що здачу в полон та розстріл військовослужбовців зафіксовано за допомогою засобів аеророзвідки саме майором ОСОБА_8 , який на той час тимчасово виконував обов`язки командира 2 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 , а в п. 3.12 акту вказано, що ці обставини зафіксовано засобами аеророзвідки військової частини НОМЕР_4 .
Також у поясненнях, відібраних 01.05.2025 у майора ОСОБА_7 та у лейтенанта ОСОБА_9 , зазначено, що вищевказані обставини зафіксовано за допомогою засобів аеророзвідки військової частини НОМЕР_4 , а у поясненнях, відібраних у 01.05.2025 у майора ОСОБА_8 , - що саме він здійснив фіксацію за допомогою технічного засобу.
Водночас, майор ОСОБА_8 не вказував про те, що він зафіксував добровільну здачу у полон військовослужбовців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Окрім цього, як встановлено судом, пояснення від імені майора ОСОБА_7 та лейтенанта ОСОБА_9 за своїм змістом є ідентичними. При цьому, суд звертає увагу, що пояснення майора ОСОБА_7 , лейтенанта ОСОБА_9 та майора ОСОБА_8 отримані під час службового розслідування не від першої особи; зазначено, що пояснення відібрані засобами мобільного зв`язку у присутності двох свідків. 
Такі факти суперечать приписам Порядку № 608, яким надано право особам, які проводять службове розслідування, за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді.
Разом з тим, пояснення майора ОСОБА_7 , лейтенанта ОСОБА_9 та майора ОСОБА_8 не були зафіксовані аудіо чи відеозаписом, а оформлення пояснень підписами свідків взагалі не передбачено Порядком № 608.
Встановлені судом розбіжності в поясненнях та процедурні порушення при їх отриманні не виключають можливості зазначення в них недостовірної інформації та дають суду підстави критично оцінити зміст доказів, на яких ґрунтуються висновки службового розслідування. 
Крім цього, в доповіді майора ОСОБА_8 про факт зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 зазначено, що відповідна інформація надійшла від командира 4 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_13 . 
Разом з цим, пояснення за вказаним фактом у лейтенанта ОСОБА_13 не відбиралися, у матеріалах службового розслідування такий військовослужбовець не значиться. 
Також суд зауважує, що відповідно до п. 15 розділу II Порядку № 608 одночасне проведення декількох службових розслідувань за одним випадком вчинення правопорушення не допускається.
Як встановлено судом з матеріалів справи, солдат ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_3 , сержант ОСОБА_4 , молодший сержант ОСОБА_5 були військовослужбовцями ВЧ НОМЕР_1 та виконували бойове завдання на одній бойовій позиції згідно з бойовим розпорядженням від 17.02.2025 №49/ОКП/бд.
Згідно з актом службового розслідування, всі четверо військовослужбовців «…по одному виходили з бліндажу, знімаючи спорядження та залишаючи зброю…». Такі обставини зафіксовані й на наданому відповідачем відеозапису з БПЛА.
Суд зазначає, що оскільки факт зникнення безвісти вищевказаних військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 мав місце за одних і тих же обставин, тому відсутні об`єктивні підстави для проведення декількох окремих службових розслідувань.
Будь-яких аргументів з цього приводу відповідачем не наведено, як і не вказано про результати службового розслідування щодо військовослужбовців ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . При цьому, зафіксована на відеозаписі поведінка всіх військовослужбовців була однаковою, однак висновки щодо вчинення правопорушення сформовані за наслідками службового розслідування лише стосовно солдата ОСОБА_2 .
Так, спірний акт службового розслідування стосується лише солдатів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Якими міркуваннями послуговувався відповідач, визнаючи солдата ОСОБА_3 таким, що зник безвісти, а солдата ОСОБА_2 - таким, що добровільно здався в полон, ні матеріали службового розслідування, ні відзив на позов не вказують.
Вищевказані обставини свідчать про те, що службове розслідування проведене без встановлення та врахування всіх обставин події за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 , а досліджені судом матеріали службового розслідування не підтверджують факту добровільної здачі в полон українських військовослужбовців та порушення військової дисципліни ОСОБА_2 . 
Крім цього, висновки акту службового розслідування про те, що причинами та умовами, що сприяли вчиненню солдатом ОСОБА_2 правопорушення, є "особиста недисциплінованість, боягузтво та легкодухість, недбале ставлення до військової служби та виконання своїх службових обов`язків", не узгоджуються з позитивною службовою характеристикою військовослужбовця, в якій зазначено, що він "службові обов`язки за посадою знає відмінно та виконує їх на належному рівні. Продемонстрував високий рівень морально-ділових якостей. Критично оцінює свою службову діяльність, приймає до уваги зауваження та вимоги старших командирів та начальників, при виконанні бойових завдань схильний до зовнішніх ефектів ніж до реальних дій. За характером спокійний, неконфліктний, товариський, але не ставить свої проблеми вище ніж виконання службових обов`язків. В складних умовах потребує керівництва та контролю з боку старших за званням та посадою військовослужбовців".
За таких обставин, суд доходить висновку, що матеріали службового розслідування не підтверджують вчинення військовослужбовцем ОСОБА_2 дисциплінарного правопорушення, а також порушення ним вимог зазначених у акті службового розслідування нормативно-правових актів.
Також суд вважає необхідним наголосити на тому, що статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Аналогічні положення закріплені у статті 17 Кримінального процесуального кодексу України, частиною п`ятою якої також встановлено, що поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.
В матеріалах судової справи відсутні відомості про результати кримінального провадження за фактом повідомлення ВЧ НОМЕР_1 від 02.12.2025 №909/18462 до правоохоронних органів про виявлення кримінального правопорушення (протиправного діяння, що містить ознаки злочину) у діях солдата ОСОБА_2 .
Відтак, підстави вважати, що цей військовослужбовець добровільно здався в полон, відсутні. 
Крім того, згідно з витягом з журналу бойових дій НОМЕР_6 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 22.02.2025 о 14:10 – 14:25 год. противник силами до відділення проводив штурмові дії. По противнику наносилось ураження з мінометів, артилерії, FPV дронами-камікадзе. Засобами аеророзвідки було зафіксовано, що після роззброєння противник здійснив розстріл наших військовослужбовців. 
Суд зазначає, що журнал бойових дій не містить інформації про добровільну здачу в полон військовослужбовців, а тому твердження у п. 3.12 акту службового розслідування про те, що службовим розслідуванням, зокрема, з витягу з журналу бойових дій встановлено, що солдат ОСОБА_2 добровільно здався в полон 22.02.2025, не відповідає дійсним обставинам.
Суд також враховує, що в описі документів, що знаходяться в матеріалах службового розслідування, відсутнє покликання на відеозапис, долучений відповідачем до відзиву.
Оцінивши досліджені судом матеріали справи, суд вважає відсутніми належні та допустимі докази для висновку про добровільну здачу в полон солдата ОСОБА_2 .
Крім того, згідно з довідкою про причину смерті до лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_2 від 17.03.2026 №65/х, виданого ДСУ «Закарпатське обласне бюро судово-медичної експертизи», причина смерті: мінно-вибухова травма з множинними осколковими пораненнями; паталогічний стан, що призвів до смерті: а) мінно-вибухова травма з множинними осколковими пораненнями; г) ушкодження внаслідок військових дій від вибухів та осколків. 
Отже висновки відповідача про те, що солдат ОСОБА_2 добровільно здався в полон, після чого був розстріляний ворогом, не узгоджуються з висновками судово-медичної експертизи про причину смерті військовослужбовця. 
Зазначене додатково підтверджує неповноту на необ`єктивність встановлених службовим розслідуванням обставин. 
Статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 74 КАС України).
Відповідно до статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
За правилами, встановленими статтею 87 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Підсумовуючи наведене у сукупності, суд вважає, що докази, якими відповідач обґрунтовує правомірність своїх заперечень, в силу описаних вище процедурних порушень, істотних розбіжностей та суперечностей, не дають можливості встановити дійсні обставини справи. Як наслідок, наказ командира ВЧ НОМЕР_1 №1128 від 18.05.2025 в частині, що стосується результатів службового розслідування за фактом зникнення безвісти 22.02.2025 солдата ОСОБА_2 , не відповідає критеріям обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, прийнятий безпідставно, з грубими порушеннями установленої процедури, а тому є протиправним та підлягає скасуванню. 
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 провести повторно службове розслідування за фактом зникнення безвісти 22.02.2025 солдата ОСОБА_2 відповідно до Порядку № 608, та скласти за його результатами відповідний акт службового розслідування, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, відповідають обставинам справи, підтверджені належними й допустимими доказами. Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Отже позов слід задовольнити повністю.
Враховуючи результати судового розгляду справи, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору суд присуджує на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №1128 від 18.05.2025 в частині, що стосується результатів службового розслідування за фактом зникнення безвісти 22.02.2025 солдата ОСОБА_2 .
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести повторно службове розслідування за фактом зникнення безвісти 22.02.2025 солдата ОСОБА_2 відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371, та скласти за його результатами акт службового розслідування, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_7 ) 
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_8 ) 
Повний текст рішення складений 25 травня 2026 року.

Суддя       Н.О. Дорошенко