ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 756/4019/19
провадження № 61-13827св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -	Луспеника Д. Д.,		
суддів:	Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,	Коломієць Г. В., Черняк Ю. В.,	

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (відповідач за зустрічним позовом),
відповідачка - ОСОБА_2 , 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Проценко Олена Михайлівна, та ОСОБА_2 , на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року у складі судді Жука М. В. та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року у складі колегії суддів: Соколової В. В., Верланова С. М., Поліщук Н. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог ОСОБА_1 .
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Позові вимоги обґрунтовано тим, що з 02 лютого 2002 року він перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилися діти: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Фактичні шлюбні відносини між ними припинені у серпні 2018 року.
У шлюбі вони набули у власність:
1) квартиру за адресою:  АДРЕСА_1 ;
2) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; 
3) земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 1223285500:04:012:0017, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;
4) земельну ділянку, загальною площею 5,2400 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222785200:04:001:0019, розташовану за адресою: АДРЕСА_5;
5) земельну ділянку, загальною площею 4,8499 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222785200:04:020:0037, розташовану за адресою: АДРЕСА_5;
6) земельну ділянку, загальною площею 5,0002 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222785200:04:001:0020, розташовану за адресою: АДРЕСА_5;
7) транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «GL 350 CDI 4 MATIC», 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 номер шасі: НОМЕР_2 ,
8) транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «МL», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі: НОМЕР_4 ;
9) транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «311 CDI», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер шасі: НОМЕР_6 ;
10) транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «SPRINTER 316 CDI», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , номер шасі: НОМЕР_8 ;
11) транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «SPRINTER 311 CDI», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_9 , номер шасі: НОМЕР_10 ;
12) транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель ATEGO1218, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_11 , номер шасі: НОМЕР_12 ;
13) транспортний засіб марки «Renault», модель «Master», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_13 , номер шасі: НОМЕР_14 ;
14) транспортний засіб марки «Renault», модель «Kangoo», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_15 , номер шасі: НОМЕР_16 ;
15) транспортний засіб марки DAF, модель «CF 65.220», 2003 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_17 , номер шасі: НОМЕР_18 ;
16) транспортний засіб марки «Opel», модель «Movano», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_19 , номер шасі: НОМЕР_20 ;
17) транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «Vario 814D», 1998 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_21 , номер шасі: НОМЕР_22 ;
18) частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес» (далі - ТОВ «Експрес») у розмірі 2 065 390,00 грн,
19) частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковбасний Світ» у розмірі 545 000,00 грн. 
Крім того, вони мають спільні грошові кошти, що перебувають у володінні ОСОБА_2 .
Посилаючись на те, що зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд визнати за ним право власності на:
на 1/2частку квартири за адресою:    АДРЕСА_1 ;
транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «GL 350 CDI 4 MATIC», 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 ;
транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «311 CDI», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер шасі: НОМЕР_6 ;
транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «SPRINTER 316 CDI», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , номер шасі: НОМЕР_8 ;
транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «SPRINTER 311 CDI», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_9 , номер шасі: НОМЕР_10 ;
транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель ATEGO1218, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_11 , номер шасі: НОМЕР_12 ;
транспортний засіб марки «Renault», модель «Master», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_13 , номер шасі: НОМЕР_14 ;
транспортний засіб марки «Renault», модель «Kangoo», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_15 , номер шасі: НОМЕР_16 ;
транспортний засіб марки DAF, модель «CF 65.220», 2003 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_17 , номер шасі: НОМЕР_18 ;
транспортний засіб марки «Opel», модель «Movano», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_19 , номер шасі: НОМЕР_20 ;
земельну ділянку, загальною площею 5,2400 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222785200:04:001:0019, розташовану за адресою: АДРЕСА_5;
земельну ділянку, загальною площею 4,8499 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222785200:04:020:0037, розташовану за адресою: АДРЕСА_5;
земельну ділянку, загальною площею 5,0002 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222785200:04:001:0020, розташовану за адресою: АДРЕСА_5.
Стягнути з ОСОБА_2 на його користь 20 453 957,50 грн, з яких: 
3 185 000,00 грн - 1/2 частка доходу, отриманого ОСОБА_2 від відчуження 50 % частки у статутному капіталі ТОВ «Експрес», 516 347,50 грн - 1/2 частка внеску ОСОБА_2 до статутного капіталу ТОВ «Експрес», 272 500,00 грн - частка внеску ОСОБА_2 до статутного капіталу ТОВ «Ковбасний світ», 
5 680 880,00 грн - спільні кошти, що перебувають у володінні ОСОБА_2 , 400 000,00 дол. США, що в еквіваленті становить 10 671 280,00 грн, 127 950,00 грн - 1/2 частка вартості відчуженого транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», модель «Vario 814D», 1998 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_21 , номер шасі: НОМЕР_22 ;
Визнати за ОСОБА_2 право власності на:
1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;
житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; 
земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 1223285500:04:012:0017, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;
транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «МL», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі: НОМЕР_4 , 
грошові кошти у розмірі 10 5000,00 дол. США та 60 000,00 євро спільних коштів, що перебувають у її володінні;
Короткий зміст зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 .
У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у шлюбі вони з ОСОБА_1 набули у власність:
1) квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;
2) земельну ділянку, загальною площею 5,2400 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222785200:04:001:0019, розташовану за адресою: АДРЕСА_5;
3) земельну ділянку, загальною площею 4,8499 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222785200:04:020:0037, розташовану за адресою: АДРЕСА_5;
4) земельну ділянку, загальною площею 5,0002 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222785200:04:001:0020, розташовану за адресою: АДРЕСА_5;
5) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; 
6) земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 1223285500:04:012:0017, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;
7) транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «GL 350 CDI 4 MATIC», 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 номер шасі: НОМЕР_2 ,
8) транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «МL», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі: НОМЕР_4 ;
9) транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «311 CDI», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер шасі: НОМЕР_6 ;
10) транспортний засіб, марки «Mercedes-Benz», модель «SPRINTER 316 CDI», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , номер шасі: НОМЕР_8 ;
11) транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «SPRINTER 311 CDI», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_9 , номер шасі: НОМЕР_10 ;
12) транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель ATEGO1218, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_11 , номер шасі: НОМЕР_12 ;
13) транспортний засіб марки «Renault», модель «Master», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_13 , номер шасі: НОМЕР_14 ;
14) транспортний засіб марки «Renault», модель «Kangoo», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_15 , номер шасі: НОМЕР_16 ;
15) транспортний засіб марки DAF, модель «CF 65.220», 2003 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_17 , номер шасі: НОМЕР_18 ;
16) транспортний засіб марки «Opel», модель «Movano», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_19 , номер шасі: НОМЕР_20 ;
17) транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «Vario 814D», 1998 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_21 , номер шасі: НОМЕР_22 ;
18) 51 343 300,00 грн розподіленого прибутку за 2015, 2016 роки з Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Б.К. Атлантіс Груп» (далі - ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп»).
Посилаючись на те, що ОСОБА_1 ухиляється від участі в утриманні дітей, не сплачує аліменти, не бере участі в їхньому житті, ОСОБА_2 , з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила суд відступити від засад рівності часток подружжя при поділі спільного майна та визнати за нею право власності на:
квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;
земельну ділянку, загальною площею 5,2400 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222785200:04:001:0019, розташовану за адресою: АДРЕСА_5;
земельну ділянку, загальною площею 4,8499 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222785200:04:020:0037, розташовану за адресою: АДРЕСА_5;
земельну ділянку, загальною площею 5,0002 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222785200:04:001:0020, розташовану за адресою: АДРЕСА_5;
транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «GL 350 CDI 4 MATIC», 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 номер шасі: НОМЕР_2 ,
транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «МL», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі: НОМЕР_4 .
Стягнути з ОСОБА_1 на її користь 25 671 650,00 грн розподіленого прибутку з ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп».
Визнати за ОСОБА_1 право власності на:
житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; 
земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 1223285500:04:012:0017, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;
транспортний засіб, марки «Mercedes-Benz», модель «311 CDI», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер шасі: НОМЕР_6 ;
транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «SPRINTER 316 CDI», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , номер шасі: НОМЕР_8 ;
транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «SPRINTER 311 CDI», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_9 , номер шасі: НОМЕР_10 ;
транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель ATEGO1218, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_11 , номер шасі: НОМЕР_12 ;
транспортний засіб марки «Renault», модель «Master», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_13 , номер шасі: НОМЕР_14 ;
транспортний засіб марки «Renault», модель «Kangoo», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_15 , номер шасі: НОМЕР_16 ;
транспортний засіб марки DAF, модель «CF 65.220», 2003 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_17 , номер шасі: НОМЕР_18 ;
транспортний засіб марки «Opel», модель «Movano», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_19 , номер шасі: НОМЕР_20 .
Залишити у власності ОСОБА_1 1/2 частку розподіленого прибутку з ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» в розмірі 25 671 650,00 грн. 
Короткий зміст судових рішень
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частку квартири за адресою: 
АДРЕСА_1 .
Залишено за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, та 1/2 частку земельної, загальною площею 0,2500 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 1223285500:04:012:0017, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на: 
1/2 частку земельної ділянки, загальною площею 5,2400 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222785200:04:001:0019, розташовану за адресою: АДРЕСА_5;
1/2 частку земельної ділянки, загальною площею 4,8499 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222785200:04:020:0037, розташовану за адресою: АДРЕСА_5;
1/2 частку земельної ділянки, загальною площею 5,0002 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222785200:04:001:0020, розташовану за адресою: АДРЕСА_5; 
транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «GL 350 CDI 4 MATIC», 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 номер шасі: НОМЕР_2 ;
транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «311 CDI», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер шасі: НОМЕР_6 ;
транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «SPRINTER 316 CDI», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , номер шасі: НОМЕР_8 ;
транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «SPRINTER 311 CDI», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_9 , номер шасі: НОМЕР_10 ;
транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «ATEGO1218», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_11 , номер шасі: НОМЕР_12 ;
транспортний засіб марки «Renault», модель «Master», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_13 , номер шасі: НОМЕР_14 ;
транспортний засіб марки «Renault», модель «Kangoo», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_15 , номер шасі: НОМЕР_16 ;
транспортний засіб марки DAF, модель «CF 65.220», 2003 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_17 , номер шасі: НОМЕР_18 ;
транспортний засіб марки «Opel», модель «Movano», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_19 , номер шасі: НОМЕР_20 .
У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_2 залишено право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/2 частку земельної, загальною площею 0,2500 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 1223285500:04:012:0017, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .
Залишено за ОСОБА_2 право власності на: 
1/2 частку земельної ділянки, загальною площею 5,2400 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222785200:04:001:0019, розташовану за адресою: АДРЕСА_5;
1/2 частку земельної ділянки, загальною площею 4,8499 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222785200:04:020:0037, розташовану за адресою: АДРЕСА_5;
1/2 частку земельної ділянки, загальною площею 5,0002 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222785200:04:001:0020, розташовану за адресою: АДРЕСА_5.
Залишено за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «МL», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі: НОМЕР_4 .
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 104 969,42 грн грошової компенсації за різницю у вартості виділеної частки у спільному сумісному майні подружжя.
У решті вимог первісного та зустрічного позовів відмовлено.
Рішення суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд мотивоване тим, ОСОБА_2 не навела обставин, що мають істотне значення для відступлення від засад рівності часток подружжя.
На час вирішення спору у сторін наявне нерухоме майно: квартира у м. Києві; житловий будинок та земельна ділянка, на якій він розташований у Дніпропетровській області; три земельні ділянки у Київській області.
Єдиним придатним житлом для проживання є спірна квартира у м. Києві розподіл якої в натурі технічно можливий, іншого житла сторони не мають, оскільки набутий під час шлюбу будинок (Дніпропетровська область) не має внутрішнього оздоблення, у зв`язку із чим не може використовуватися для постійного проживання, тому суд дійшов висновку про те, що спірна квартира, житловий будинок та земельна ділянка для його обслуговування підлягають розподілу між сторонами в рівних частках.
Щодо поділу трьох земельних ділянок, розташованих у Київській області, суд першої інстанції виходив з того, що вони є землями сільськогосподарського призначення, мають неоднакову площу, що унеможливлює здійснення рівноцінного поділу між сторонами, а тому враховуючи їх розміри, місце розташування, суд дійшов висновку про те, що ці земельні ділянки також підлягають розподілу між сторонами в рівних частках, оскільки вимоги про їх поділ в натурі сторони не заявляли.
Вирішуючи питання про розподіл набутих сторонами транспортних засобів, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, ураховував порядок окремого користування цим майном, що склався між сторонами, а саме перебування у фактичному володінні ОСОБА_2 транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», модель «МL», державний реєстраційний номер НОМЕР_23 , вартістю 995 900,00 грн, а у володінні ОСОБА_1 інших дев`яти транспортних засобів. 
При здійсненні розрахунку вартості цих дев`яти транспортних засобів суд першої інстанції визначив їх загальну вартість у розмірі 2 196 125,58 грн, що відповідає звітам з останньою датою оцінки. Різницю у вартості виділених кожній зі сторін транспортних засобів суд урахував при вирішенні питання щодо компенсації часток у статутних капіталах юридичних осіб.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення вартості набутих ОСОБА_2 часток у ТОВ «Експрес» та ТОВ «Ковбасний світ», суд першої інстанції виходив з того, що ці частки набуті ОСОБА_2 під час шлюбу, частково, у розмірі 50 %, відчуженні без згоди ОСОБА_1 вже після його розірвання. Вартість їх продажу, яка вказана у правочинах, за якими їх було відчужено, відповідає розміру внеску до статутного фонду цих товариств. Належних та допустимих доказів на підтвердження доводів щодо продажу їх за нижчою ціною ніж указана в договорах чи їх знецінення суду не надано, а тому суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 їх вартості, що відповідає розміру внеску колишнього подружжя до статутних фондів цих товариств, а саме 1 305195,00 грн.
Згідно зі звітом про незалежну оцінку від 30 вересня 2020 року ринкова вартість корпоративної частки у розмірі 50 % статутного капіталу ТОВ «Експрес» станом на 12 вересня 2019 року складала 6 370 000,00 грн. Однак, зважаючи на відкриття процедури банкрутства щодо цього товариства, суд першої інстанції визначив вартість частки у цьому товаристві, виходячи із розміру статутного капіталу 2 065 390,00 грн. Тобто вартість 50 % статутного капіталу цього товариства становить 1 032 695 грн.
Щодо ТОВ «Ковбасний світ», суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, встановив, що його засновником та кінцевим бенефіціарним власником була ОСОБА_2 , розмір статутного капіталу становить 545 000,00 грн. 
ОСОБА_7 відчужила частку у розмірі 50% статутного капіталу цього товариства, однак відсутні відомості щодо ціни, за якою відбулося відчуження та/або вартості частки. Відомостей про погодження цієї угоди ОСОБА_1 матеріали справи не містять, однак відсутні й відомості про оскарження цього правочину. А отже на час здійснення поділу майна подружжя у власності перебуває частка у розмірі 50 % статутного капіталу цього товариства, яка і підлягає поділу, тобто 272 500,00 грн.
Зважаючи на те, що вартість виділених ОСОБА_1 транспортних засобів становить 2 196 125,58 грн, вартість транспортного засобу, виділеного 
ОСОБА_2 , становить 995 900,00 грн, а частки внесків до статутних капіталів становлять загальну суму 1 305 195 грн, то різниця між вартістю цього майна становить 104 969,42 грн, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 є засновником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» та як засновник у 2017 року неодноразово отримував суми дивідендів. У матеріалах справи наявні копії банківських документів про здійснення ОСОБА_1 переказів грошових коштів на банківський рахунок ОСОБА_2 та ТОВ «Ковбасний світ». Вказані обставини мали місце в 2017 році тобто до визначеної судом дати припинення шлюбних відносин між сторонами у справі. 
У 2018 році загальні збори ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» вирішили залишок нерозподіленого чистого прибутку товариства, поданого у фінансовій звітності товариства за 1 квартал 2017 року у розмірі 21 355 500 грн, спрямувати на розвиток товариства та погашення простроченої кредиторської заборгованості. Тобто зазначені грошові кошти були залишені на балансі товариства. 
Відомостей про їх виплату ОСОБА_1 матеріали справи не містять, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для здійснення їх поділу між сторонами у справі та/або стягнення з однієї сторони на користь іншої. 
Вирішуючи спір, суд не взяв до уваги аргументів ОСОБА_1 про необхідність врахування його боргових зобов`язань перед третіми особи, оскільки він не довів, що брав грошові кошти у борг в інтересах сім`ї і вони були використані саме з цією метою. 
Суд першої інстанції також не врахував суми грошових коштів у національній валюті, доларах США та євро, про поділ яких просив ОСОБА_1 , оскільки достовірних відомостей про наявність цих грошових коштів матеріали справи не містять.
06 липня 2018 року Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області повернуло ОСОБА_1 вилучені 07 липня 2017 року грошові кошти 760 000,00 дол. США, 55 000,00 євро та 198 000,00 грн. Проте 25 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Національної поліції України із заявою про вчинення кримінального правопорушення у розмірі 660 000,00 дол. США та 200 000,00 євро. З огляду на різницю у вказаних сумах, а також невстановлення особи, яка здійснила викрадення грошових коштів, суд вважав відсутніми підстави для висновку, що це ті самі кошти, і що вони перебувають у володінні ОСОБА_2 , яка не визначає ці обставини.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг, позиція інших учасників справи 
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Проценко О. М., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про: 

поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, загальною площею 0,2500 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 1223285500:04:012:0017, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;  

поділ земельної ділянки, загальною площею 5,2400 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222785200:04:001:0019, розташованої за адресою: АДРЕСА_5;
поділ земельної ділянки, загальною площею 4,8499 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222785200:04:020:0037, розташованої за адресою: АДРЕСА_5;
поділ земельної ділянки, загальною площею 5,0002 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222785200:04:001:0020, розташованої за адресою: АДРЕСА_5.
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 104 969,42 грн грошової компенсації за різницю у вартості виділеної частки у спільному сумісному майні подружжя;

стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 вартості частки у статутному капіталі ТОВ «Експрес» у розмірі 1 032 695,00 грн; 

стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частини спільних грошових коштів, які перебувають у володінні ОСОБА_2 , що становить 5 680 880,00 грн; 

стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частини спільних грошових коштів - боргових зобов`язань, що становить 800 000,00 дол. США. 

В іншій частині оскаржувані судові рішення залишити без змін. 

Як підставу касаційного оскарження заявник посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм права, без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 27 травня 2020 року у справі № 755/9215/18, від 23 січня 2019 року у справі № 522/10123/16, від 16 січня 2023 року у справі № 754/3132/16-ц, від 06 квітня 2023 року у справі № 199/291/21, від 08 травня 2023 року у справі № 753/1902/21, від 09 грудня 2020 року у справі № 301/2231/17, від 11 березня 2020 року у справі № 161/19023/17, від 25 січня 2021 року у справі № 758/1761/13-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Посилається на те, що на порушення норм процесуального права суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази (пункт 1 частини третьої 
статті 411 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що вирішуючи позовні вимоги, на порушення пункту 1 частини п`ятої статті 265 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), ані суд першої інстанції, ані апеляційний суд у резолютивній частині оскаржуваних судових рішень не зазначили про вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення половини вартості часток у статутних капіталах ТОВ «Експрес» та ТОВ «Ковбасний світ». Відповідні висновки містяться лише у мотивувальних частинах судових рішень. 

Водночас суди помилково визначили вартість частки у статутному капіталі ТОВ «Експрес», взявши до уваги її номінальну вартість, у розмірі 2 065 390,00 грн і не врахували звіт про незалежну оцінку корпоративної частки, у якому була визначена дійсна вартість такої частки на час вирішення справи судом у розмірі 6 370 000,00 грн.

Суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що оскільки на час здійснення поділу майна подружжя, у власності відповідачки перебуває 50 % статутного капіталу ТОВ «Експрес», то саме ця частка підлягає поділу, і не врахував при поділі вартості відчуженої ОСОБА_2 частки у розмірі 50 % статутного капіталу. 

Крім того, суд апеляційної інстанції не зазначив, на підставі яких доказів він встановив обставини порушення процедури банкрутства щодо ТОВ «Експрес», зважаючи на те, що суд першої інстанції відмовив у долученні до матеріалів справи наданих стороною відповідачки доказів на підтвердження зазначеної обставини, у зв`язку з порушенням порядку подання таких доказів. 

Водночас процедура банкрутства була порушена у 2021 році, в той час коли звіт про незалежну оцінку корпоративної частки був складений у 2020 році, а сама оцінка здійснена станом на 12 вересня 2019 року (дата відчуження частки). Тобто, на момент здійснення оцінки корпоративної частки ТОВ «Експрес» було платоспроможним.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки, на якій він розташований (Дніпропетровська область), та трьох земельних ділянок у Київській області, суди попередніх інстанцій помилково не взяли до уваги аргументів позивача про те, що у шлюбі він подарував відповідачці 6 земельних ділянок (у власності подружжя у той час перебувало 9 земельних ділянок), а тому визнання права власності на 3 земельні ділянки, які розташовані у Київській області, за позивачем відповідає принципу справедливості. 

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 від суми боргових зобов`язань за розписками, суд апеляційної інстанції належно не дослідив зібрані у справі докази, зокрема, рішення Подільського районного суду міста Києва від 24 квітня 2024 року у справі № 758/10124/21, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_8 про визнання недійсною розписки на суму 150 000,00 дол. США, а також ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 10 травня 2023 року у справі № 758/10125/21, якою позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_8 про визнання недійсною розписки на суму 300 000,00 дол. США було залишено без розгляду. 

Посилаючись на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2021 року, яким суму боргу за однією із розписок було стягнено лише з ОСОБА_1 , а в частині вимог до ОСОБА_2 було відмовлено, суд апеляційної інстанції помилково урахував зазначене судове рішення щодо інших боргових розписок, зазначивши, що ОСОБА_1 не довів, що брав грошові кошти у борг в інтересах сім`ї і використав їх саме з цією метою. 

Апеляційний суд помилково взяв до уваги розписки на суму 1 000 000,00 дол. США, які не досліджувалися ані судом першої інстанції, ані апеляційним судом. 

Крім того, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги лист Служби безпеки України від 23 жовтня 2018 року № 55/8-4762, у якому зазначено про повернення 
ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 760 000,00 дол. США, 55 000,00 євро та 198 000,00 грн при вирішенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 половини грошових коштів, набутих сторонами у шлюбі, помилково зазначивши, що цей лист стосується інших грошових коштів - у національній валюті, доларах США та євро, про поділ яких ОСОБА_1 заявив окрему вимогу (105 000,00 дол. США, 60 000,00 євро та 6 976 960,00 грн (дивіденди, перераховані позивачем на рахунок позивачки)).

Суди належно не перевірили доводів позивача про те, що ОСОБА_2 у серпні 2018 року привласнила грошові кошти у розмірі 105 000,00 дол. США, 60 000,00 євро та 6 976 960,00 грн. З метою підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 звертався до суду першої інстанції із заявами про виклик та допит свідків, яких на порушення норм процесуального права суд першої інстанції не викликав. 

У листопаді ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Оболонського районного суду міста Києва 
від 23 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 та задоволення її позовних вимог, з урахуванням останньої заяви про збільшення позовних вимог. 

Як на підставу касаційного оскарження заявниця посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм права, без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 24 лютого 2025 року у справі № 206/4992/21, від 05 грудня 2018 року у справі № 456/828/17, від 01 грудня 2021 року у справі № 459/1995/15-ц, від 01 грудня 2021 року у справі № 344/5539/17, від 30 листопада 2022 року у справі № 373/185/21, від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 та інших (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Посилається на те, що на порушення норм процесуального права суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази (пункт 1 частини третьої 
статті 411 ЦПК України).

Касаційна скарга обґрунтована тим, що вирішуючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій помилково виходили з рівності часток подружжя у спільному сумісному майні та не врахували наявність істотних обставин для відступлення від засад рівності часток з огляду на ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язку щодо утримання дітей та наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів у розмірі понад 2 000 000,00 грн. 

Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що досягнення повноліття сином сторін не звільняє батьків від обов`язку забезпечувати права неповнолітньої дочки, яка продовжує проживати у спірному житлі, а також утримувати сина, який досяг повноліття, але продовжує навчання.

Крім того, підставою для відступу від рівності часток є факт приховування ОСОБА_1 спільного майна - грошових коштів, зокрема, дивідендів, отриманих від діяльності ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп», у розмірі 24 245 400,00 грн, а також грошових коштів, які, за твердженням позивача, у нього було викрадено; вчинення ним протиправних дій щодо знищення майна шляхом доведення ТОВ «Експрес» до банкрутства.

Суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що матеріали справи містять належні докази на підтвердження того, що 06 липня 2018 року Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області повернуло ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 760 000,00 дол. США, 55 000,00 євро та 198 000,00 грн готівкою, і вказані грошові кошти були наявними у нього на час припинення шлюбних стосунків. Матеріали справи не містять жодних відомостей щодо джерела походження зазначених грошових коштів, крім отриманих ОСОБА_1 дивідендів, до їх вилучення. А тому висновки судів про те, що ці кошти були використані за згодою сторін не відповідають дійсності. 

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не довів факту викрадення грошових коштів у розмірі у розмірі 760 000,00 дол. США, 55 000,00 євро та 198 000,00 грн, сторони визнали, що вказані грошові кошти знаходилися у ОСОБА_1 , відсутні докази їх використання за місяць до припинення шлюбних відносин, суди мали поділити такі кошти або врахувати їх при поділі, відступити від засад рівності часток. 

Суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відсутні правові підстави для поділу грошових коштів у розмірі 21 355 500,00 грн, оскільки такі було залишено на балансі ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп», відомості про їх виплату ОСОБА_1 відсутні, а отже немає підстав для їх поділу. 

Водночас апеляційний суд не врахував, що ОСОБА_2 не просила про поділ вказаних коштів. Вона просила поділити дивіденди у розмірі 24 245 400,00 грн, які станом на 06 липня 2018 року були виплачені ОСОБА_1 , конвертовані ним у долари США та євро, які вилучила Служба безпеки України, а надалі повернуті йому. В інтересах сім`ї ці кошти не витрачалися, а фактично приховуються ОСОБА_1 .

Суди безпідставно не взяли до уваги докази, надані ОСОБА_10 , про те, що досудовим розслідуванням встановлено факти та пред`явлено обвинувальний акт ОСОБА_1 , який організував заходи щодо доведення ТОВ «Експрес» до банкрутства. 

Тобто, ОСОБА_1 не тільки приховав майно, що перебувало у спільній власності, але й вчинив заходи, коли оформлене на ОСОБА_2 ТОВ «Експрес» залишилося без майна, з боргами, а вона за підробленими документами була позбавлена часток статутному капіталі товариства. 

Зазначене має суттєве значення для вирішення справи та, зокрема, для оцінки дій ОСОБА_1 , зважаючи на вимоги ОСОБА_2 про відступ від рівності часток у спільному майні подружжя. 

Вирішуючи позовні вимоги про поділ земельних ділянок, розташованих на території Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області, суди попередніх інстанцій, встановивши, що спірні земельні ділянки мають однакове цільове призначення та відрізняються лише площею та, відповідно, вартістю, мали всі підстави для виділення земельних ділянок позивачу та відповідачці окремо, позбавивши їх обов`язку домовлятися про поділ. 

Суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність у сторін лише одного об`єкта житлової нерухомості. А також, що будинок за адресою:  АДРЕСА_2 , не має внутрішнього оздоблення, а тому не може використовуватися для постійного проживання. 

Невикористання ОСОБА_1 указаного житлового будинку зумовлене відсутністю оздоблювальних робіт та його небажанням їх здійснити. 

Водночас запропонований ОСОБА_2 поділ житлової нерухомості, згідно з яким вона просила визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_1 на житловий будинок, розташований за адресою:  АДРЕСА_2 , відповідатиме перш за все інтересам дітей. 

Вирішуючи позовні вимоги про поділ часток у статутному капіталі ТОВ «Ковбасний світ» та ТОВ «Експрес», суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, помилково взяв для розрахунку їх номінальну вартість. Не звернув уваги на те, що 50 % частки статутного капіталу ТОВ «Експрес» було здійснено за 1 000,00 грн, а ТОВ «Ковбасний Світ» на 100 % належить ОСОБА_2 , а тому стягнення компенсації за частку у вказаному товаристві не відповідає вимогам закону. 

Помилкове визначення судом першої інстанції обсягу майна, яке є спільним сумісним майном подружжя й підлягає поділу, призвело до безпідставного стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 104 969,42 грн. 

У грудні 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Проценко О. М., у якому він просить касаційну скаргу залишити без задоволення. 

Рух справи у суді касаційної інстанції
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 05 листопада 2025 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Проценко О. М., на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2025 року передано на розгляд судді-доповідачу 
Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.
Ухвалою Верховного Суду від 10 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Проценко О. М., на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2025 року з підстав, визначених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України; витребувано з Оболонського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 756/4019/19; відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Проценко О. М., про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень; надано учасникам справи строк для подання відзиву.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 21 листопада 2025 року касаційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва 
від 23 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2025 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.
Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2025 року поновлено  ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 19 вересня 2025 року, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 з підстав, визначених пунктами 1, 4частини другої статті 389 ЦПК України; відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень; надано учасникам справи строк для подання відзиву.
У грудні 2025 року матеріали справи № 756/4019/19 надійшли до Верховного Суду. 
Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2026 року справу призначено до судового розгляду. 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи 
з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, 
а оскаржувані судові рішення - без змін. 
Фактичні обставини справи
Суди встановили, що з 02 лютого 2022 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року у справі № 756/11797/18 було розірвано. У зазначеній справі встановлено, що з 17 серпня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підтримують шлюбні стосунки, разом не проживають, не приймають участі у житті один одного та не ведуть спільного господарства.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За час шлюбу вони набули у власність:
1) квартиру за адресою:   АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 (т. 1 
а. с. 53-55, 136-142, т. 2 а. с.90-91, 168-174). 
Відповідно до звіту про незалежну оцінку, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «КАРГО Логістика» (далі - ТОВ «КАРГО Логістика») 13 травня 2019 року, ринкова вартість квартири площею 193,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , складає 
7 705 904 грн (т. 1 а. с. 130-148, т. 2 а. с. 162-180, т. 3 а. с.124-125).
Згідно з висновком, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Аналітичний центр Дробнова» (далі - ТОВ «Аналітичний центр Дробнова») 13 січня 2020 року, чотирикімнатна квартира площею 193,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , може бути поділена на дві двокімнатні квартири, розташовані на 9 та 10 поверхах (т. 8 а .с. 8-13).
Відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_13 10 жовтня 2023 року, ринкова вартість квартири площею 206,6 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , становить 12 419 780,00 грн (т.1 2 а. с. 32-68).
Згідно зі звітом про незалежну оцінку нерухомого майна від 05 лютого 2024 року № 01/02/24, складеного Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_14 , ринкова вартість квартири площею 206,6 кв. м, АДРЕСА_1 , становить 22 013 612,53 грн (т. 12 а. с. 69 - 99, 155 - 185).
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року у справі № 756/7768/19, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 серпня 2021 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою залишено без задоволення, а позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. У мотивувальній частині цього рішення зазначено, що в жовтні 2019 року відповідачка ( ОСОБА_2 ) надала позивачу ( ОСОБА_1 ) доступ до спірної квартири і він продовжує нею користуватися (т. 10 а. с.110 - 116).
2) Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 1223285500:04:012:0017, за адресою: АДРЕСА_2 , який набутий ОСОБА_1 у власність на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 29 липня 2014 року 
(т. 1 а. с. 112 -115, т. 2 а. с. 71 -72, 144 -147, 160, т. 3 а. с. 105 -106).
Відповідно до звіту про незалежну оцінку, складеного ТОВ «КАРГО Логістика» 13 травня 2019 року, ринкова вартість зазначеного житлового будинку складає 9 772 953,00 грн (т. 1 а. с. 103 -123, т. 2 а. с. 135 -155, т. 5 а. с. 219 -242, т. 6 
а. с.115 -137).
Згідно зі звітом про експертну грошову оцінку, складеним ФОП « ОСОБА_15 » (оцінювач ОСОБА_16 ) 26 жовтня 2018 року, ринкова вартість земельної ділянки, кадастровий номер 1223285500:04:012:0017, за адресою: АДРЕСА_2 , складає 717 000,00 грн (т. 1 а. с. 124 - 129, т. 2 а. с. 156 - 161).
Відповідно до висновку експерта від 30 січня 2020 року № 1285-1, складеного за результатами проведення судової будівельно-технічної, судовим експертом Івченко В. В., більш ймовірна вартість домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , складає 10 626 728,00 грн, у тому числі, вартість будівель та споруд - 9 740 953,00 грн, вартість земельної ділянки, кадастровий номер 1223285500:04:012:0017, - 885 775,00 грн (т. 8 а. с. 80-104).
Згідно з висновком експерта Дніпропетровського НДІСЕ від 08 липня 2021 року № 3576/3577-20, складеним за результатами проведення судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи, на виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 12 червня 2020 року, ринкова вартість земельної ділянки, кадастровий номер 1223285500:04:012:0017, АДРЕСА_2 , складає 629 931,00 грн, а ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами площею 458,7 кв. м - 2 581 650,00 грн (т. 8 а. с. 178-216).
Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного Приватним підприємством «Агенство по експертній оцінці майна «Дисконт-К» (далі - ПП «Агенство по експертній оцінці майна «Дисконт-К») 05 лютого 2024 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , складає 9 734 072,00 грн (т. 12 а. с. 100-131).
Згідно з інформацією Товариства з обмеженою відповідальністю 
«КПД Консалдінг» (далі - ТОВ «КПД Консалдінг») від 09 липня 2019 року № 02/07 технічний стан будинку за адресою: АДРЕСА_2 , характеризується як добрий, але будівельна готовність будинку не повна. У нинішньому стані будинок не придатний до експлуатації як житло, зважаючи на відсутність внутрішнього оздоблення, покриття підлоги, штукатурки. У приміщеннях є розведення мереж опалення, встановлені радіатори але відсутній опалювальний котел. Наявні елементи мереж водопостачання та каналізації, але відсутні відповідні санітарно-технічні пристрої. Будинок приєднаний до мережі електропостачання, але розведення електрики по кімнатах відсутнє (т. 4 а. с. 28-55).
3) Земельну ділянку, загальною площею 5,24 га, кадастровий номер 3222785200:04:001:0019, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_5, яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 20 січня 2017 року, підставою реєстрації права власності зазначено державний акт на право власності, виданий 16 липня 2010 року Управлінням Держкомзему у Макарівському районі Київської області 
(т. 1 а. с. 44 -46, 165 т. 2 а. с. 84 -85, 197, т. 3 а. с. 118 -119).
Згідно з договором купівлі-продажу від 30 квітня 2010 року 
ОСОБА_2 набула у власність зазначену земельну ділянку за ціною 224 272,00 грн. (т. 12 а. с. 189 -190, 193 -194).
Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку, складеного ФОП « ОСОБА_15 » (оцінювач ОСОБА_16 ) 26 жовтня 2018 року, ринкова вартість земельної ділянки, кадастровий номер 3222785200:04:020:0019, розташованої за адресою: АДРЕСА_5, складає 717 000,00 грн (т. 1 а. с. 161 -166, т. 2 а. с. 193 -198).
Згідно зі звітом про експертну грошову оцінку, складеним ТОВ «Експертні та інженерні рішення» 10 липня 2019 року, ринкова вартість вказаної земельної ділянки становить 333 788,00 грн (т. 5 а. с. 82 -105).
4) Земельну ділянку, загальною площею 5,0002 га, кадастровий номер 3222785200:04:001:0020, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_5, яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 19 січня 2017 року, підставою реєстрації права власності визначено державний акт на право власності, виданий 16 липня 2010 року Управлінням Держкомзему у Макарівському районі Київської області 
(т. 1 а. с. 50 -52, 159, т. 2 а. с. 86 -87, 191, т. 3 а. с. 120 -121).
Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку, складеного ФОП « ОСОБА_15 » (оцінювач ОСОБА_16 ) 26 жовтня 2018 року, ринкова вартість зазначеної земельної ділянки становить 689 000,00 грн (т. 1 а. с. 155 -160, т. 2 а. с. 187 -192).
Згідно зі звітом про експертну грошову оцінку, складеним ТОВ «Експертні та інженерні рішення» 10 липня 2019 року, ринкова вартість земельної ділянки, кадастровий номер 3222785200:04:020:0020, розташованої за адресою: АДРЕСА_5, становить 318 512,74 грн (т. 5 а. с. 130 -153).
5) Земельну ділянку, загальною площею 4,8499 га, кадастровий номер 3222785200:04:020:0037, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_5, яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 19 січня 2017 року, підставою реєстрації права власності вказано державний акт на право власності, виданий 16 липня 2010 року Управлінням Держкомзему у Макарівському районі Київської області 
(т. 1 а. с. 47 -49, 153 т. 2 а. с. 88 -89, 185, т. 3 а. с. 122-123).
Згідно з договором купівлі-продажу від 30 квітня 2010 року, за умовами якого ОСОБА_2 набула у власність земельну ділянку, кадастровий номер 3222785200:04:001:0037, за ціною 174 196,00 грн (т. 12 а. с. 191 - 192, 195 -196). 
Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку, складеного ФОП « ОСОБА_15 » (оцінювач ОСОБА_16 ) 26 жовтня 2018 року, ринкова вартість зазначеної земельної ділянки становить 670 000,00 грн (т. 1 а. с. 149 -154, т. 2 а. с. 181 -186).
Згідно зі звітом про експертну грошову оцінку, складеним ТОВ «Експертні та інженерні рішення» 10 липня 2019 року, ринкова вартість земельної ділянки, кадастровий номер 3222785200:04:020:0037, розташованої за адресою: АДРЕСА_5, становить 308 938,63 грн (т. 5 а. с. 106 -129).
За ОСОБА_2 зареєстровано право власності на: 
- земельну ділянку, загальною площею 2,0645 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222783500:05:008:0066, розташовану за адресою: АДРЕСА_6, підстава державної реєстрації права власності - договір дарування від 23 червня 2018 року, укладений між 
ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровувана) (т. 2 
а. с. 77 - 78, т. 3 а. с. 11 - 112, т. 4 а. с. 154 -156);
- земельну ділянку, загальною площею 2,0645 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222783500:05:008:0067, розташовану за адресою: АДРЕСА_6, підставою виникнення права власності вказано договір дарування від 23 червня 2018 року, укладений між 
ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровувана) (т. 2 
а. с. 79 - 80, т. 3 а. с. 113 -114, т. 4 а. с. 151 -153);
- земельну ділянку, загальною площею 2,4699 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222783500:05:008:0068, розташовану за адресою: АДРЕСА_6, підставою виникнення права власності зазначено договір дарування від 23 червня 2018 року, укладений між 
ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровувана) (т. 2 
а. с. 73-74, т. 3 а. с. 107-108, т. 4 а. с. 148-149);
- земельну ділянку, загальною площею 2,47 га, кадастровий номер 3222783500:05:008:0069, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_6, підставою виникнення права власності зазначено договір дарування від 23 червня 2018 року, укладений між 
ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровувана) (т. 2 
а. с. 75 -76, т. 3 а. с. 109-11, т. 4 а. с. 145-147); 
- земельну ділянку, загальною площею 1,53 га, кадастровий номер 3222783500:06:0108:0043, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_6, підставою виникнення права власності зазначено договір дарування від 23 червня 2018 року, укладений між 
ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровувана) (т. 2 а. с. 81, т. 3 а. с. 15, т. 4 а. с. 160-162);
- земельну ділянку, загальною площею 1,53 га, кадастровий номер 3222783500:06:0108:0044, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_6, підставою виникнення права власності вказано договір дарування від 23 червня 2018 року, укладений між 
ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровувана) (т. 2 
а. с. 82-83, т. 3 а. с. 116-117, т. 4 а. с. 157-159).
Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 09 березня 2021 року у справі № 370/2489/20, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 26 грудня 2021 року, позов ОСОБА_17 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дарнопих Т. М., про визнання договорів дарування недійсними задоволено. 
Визнано недійсними договори дарування від 23 червня 2018 року земельних ділянок, кадастрові номери: 3222783500:05:008:0066, 3222783500:05:008:0067, 3222783500:05:008:0068, 3222783500:05:008:0069, 3222783500:06:010:0043, 3222783500:06:010:0044 (т. 9 а. с. 45-51, 54-59).
Постановою Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 370/2489/20 скасовано рішення Макарівського районного суду Київської області від 09 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 травня 2021 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 07 березня 2023 року у справі № 370/2489/20 позов ОСОБА_17 залишено без розгляду. 
За ОСОБА_2 зареєстровані транспортні засоби: 
- марки «Mercedes-Benz», модель «GL 350 CDI 4 MATIC», 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , дата державної реєстрації - 19 червня 2014 року (т. 5 а. с. 63).
Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного ТОВ «Аналітичний центр Дробнова» 26 жовтня 2018 року, ринкова вартість вказаного транспортного засобу становить 1 177 000,00 грн (т. 1 а. с. 249, т. 2 а. с. 9, т. 3 а. с. 32 - 42);
- марки «Mercedes-Benz», модель «МL 350», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі: НОМЕР_4 ; дата державної реєстрації - 10 листопада 2016 року (т. 1 а. с. 245, т. 3 а. с. 28, т. 5 а. с. 64).
Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного ТОВ «Аналітичний центр Дробнова» 26 жовтня 2018 року, ринкова вартість вказаного транспортного засобу становить 995 900,00 грн (т. 1 а. с. 228-248, т. 3 а. с. 11-31);
- марки «Mercedes-Benz», модель «311 CDI», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_24 , номер шасі: НОМЕР_6 , дата державної реєстрації - 25 квітня 2013 року (т. 1 а. с. 39, 29, т. 3 а. с. 62, т. 5 а. с. 63). 
Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного ТОВ «Аналітичний центр Дробнова» 26 жовтня 2018 року, ринкова вартість вказаного транспортного засобу становить 245 000,00 грн (т. 2 а. с. 21-30, т. 3 а. с. 54-63).
Згідно з висновком експерта № 21/07/2019, складеним судовим експертом Дроздовим Ю. В. 26 листопада 2019 року, ринкова вартість транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», модель «311 CDI», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_24 , номер шасі: НОМЕР_6 , з урахуванням дефектів експлуатації, становить 105 000,00 грн (т. 7 а. с. 7-30);
- марки «Mercedes-Benz», модель «SPRINTER 311 CDI», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_9 , номер шасі: НОМЕР_10 , дата державної реєстрації - 13 липня 2013 року (т. 1 а. с. 32, 43, т. 3 а. с. 82, т. 5 
а. с. 63). 
Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного ТОВ «Аналітичний центр Дробнова» 26 жовтня 2018 року, ринкова вартість вказаного транспортного засобу становить 197 400,00 грн (т. 2 а. с. 41-49, т. 3 а. с. 74-83).
Згідно з висновком експерта № 26/07/2019, складеним судовим експертом Дроздовим Ю. В. 26 листопада 2019 року, ринкова вартість транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», модель «SPRINTER 311 CDI», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_9 , номер шасі: НОМЕР_10 , з урахуванням дефектів експлуатації, становить 54 870,86 грн (т. 7 а. с. 122-149); 
- марки «Mercedes-Benz», модель «SPRINTER 316 CDI», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , номер шасі: НОМЕР_8 , дата державної реєстрації - 13 лютого 2013 року (т. 1 а. с. 32, 42, т. 2 а. с. 39, т. 3 а. с. 72, т. 5 а. с. 63).
Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного ТОВ «Аналітичний центр Дробнова» 26 жовтня 2018 року, ринкова вартість вказаного транспортного засобу становить 247 700,00 (т. 2 а. с. 31-40, т. 3 а. с. 64-73).
Згідно з висновком експерта № 22/07/2019, складеним судовим експертом Дроздовим Ю.В. 26 листопада 2019 року, ринкова вартість транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», модель «SPRINTER 316 CDI», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , номер шасі: НОМЕР_8 , з урахуванням дефектів експлуатації, становить 114 457,00 грн (т. 7 а. с. 31 -56);
- марки «Mercedes-Benz», модель «ATEGO1218», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_11 , номер шасі: НОМЕР_12 , дата державної реєстрації - 04 березня 2015 року (т. 1 а. с. 32, 40, т. 2 а. с. 58, т. 3 а. с. 92, т. 5 
а. с. 63).
Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного ТОВ «Аналітичний центр Дробнова» 26 жовтня 2018 року, ринкова вартість вказаного транспортного засобу становить 49 3600,00 грн (т. 2 а. с. 50 -59, т. 3 а. с. 84 -93).
Згідно з висновком експерта № 23/07/2019, складеним судовим експертом Дроздовим Ю. В. 26 листопада 2019 року, ринкова вартість транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», модель «ATEGO1218», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_11 , номер шасі: НОМЕР_12 , з урахуванням дефектів експлуатації, становить 263 814,00 грн (т. 7 а. с. 57 -78); 
- марки «Renault», модель «Master», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_13 , номер шасі: НОМЕР_14 , дата державної реєстрації - 
05 листопада 2016 року (т. 1 а. с. 33, 38, 203, т. 2 а. с. 235, т. 5 а. с. 64). 
Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного ТОВ «Аналітичний центр Дробнова» 26 жовтня 2018 року, ринкова вартість вказаного транспортного засобу становить 197 300,00 грн (т. 1 а. с. 187 -206, т. 2 а. с. 218 -238).
Згідно з висновком експерта № 24/07/2019, складеним судовим експертом Дроздовим Ю. В. 26 листопада 2019 року, ринкова вартість транспортного засобу марки «Renault», модель «Master», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_13 , номер шасі: НОМЕР_14 , з урахуванням дефектів експлуатації, становить 73 824,00 грн (т. 7 а. с. 79 -105); 
- марки «Renault», модель «Kangoo», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_15 , номер шасі: НОМЕР_16 , дата державної реєстрації - 
03 квітня 2015 року (т. 1 а. с. 34 -35, 37, 224, т. 3 а. с. 7, т. 5 а. с. 64). 
Відповідно до Звіту про оцінку майна, складеного ТОВ «Аналітичний центр Дробнова» 26 жовтня 2018 року, ринкова вартість вказаного транспортного засобу становить 148 800,00 грн (т. 1 а. с. 207 -227, т. 2 а. с. 239-т. 3 а. с. 10).
Згідно з висновком експерта № 25/07/2019, складеним судовим експертом Дроздовим Ю. В. 26 листопада 2019 року, ринкова вартість транспортного засобу марки «Renault», модель «Kangoo», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_15 , номер шасі: НОМЕР_16 , з урахуванням дефектів експлуатації, становить 69 739,00 грн (т. 7 а. с. 106-122);
- марки «DAF», модель «CF 65.220», 2003 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_17 , номер шасі: НОМЕР_18 , дата державної реєстрації - 
09 квітня 2014 року (т. 1 а. с. 32, 38, т. 2 а. с. 18, т. 3 а. с. 51, т. 5 а. с.63).
Відповідно до Звіту про оцінку майна, складеного ТОВ «Аналітичний центр Дробнова» 26 жовтня 2018 року, ринкова вартість вказаного транспортного засобу становить 296 200,00 (т. 2 а. с. 10 -20, т. 3 а. с. 43 -53).
Згідно з висновком експерта № 28/07/2019, складеним судовим експертом Дроздовим Ю. В. 26 листопада 2019 року, ринкова вартість транспортного засобу марки «DAF», модель «CF 65.220», 2003 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_17 , номер шасі: НОМЕР_18 , з урахуванням дефектів експлуатації, становить 277 515,00 грн (т. 7 а. с. 175-195);
- марки «Opel», модель «Movano», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_19 , номер шасі: НОМЕР_20 , дата державної реєстрації - 
16 березня 2018 року (т. 1 а. с. 32, т. 5 а. с. 64). 
Відповідно до Звіту про оцінку майна, складеного ТОВ «Аналітичний центр Дробнова» 26 жовтня 2018 року, ринкова вартість вказаного транспортного засобу становить 196 100,00 ГРН (т. 1 а. с. 167 -185, т. 2 а. с. 199 -217).
Згідно з висновком експерта № 27/07/2019, складеним судовим експертом Дроздовим Ю. В. 26 листопада 2019 року, ринкова вартість транспортного засобу марки «Opel», модель «Movano», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_19 , номер шасі: НОМЕР_20 , з урахуванням дефектів експлуатації, становить 59 416,00 грн (т. 7 а. с. 150 -174);
- марки «Mercedes-Benz», модель «Vario 814D», 1998 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_21 , номер шасі: НОМЕР_25 , дата державної реєстрації - 18 квітня 2012 року (т. 2 а. с. 60, т. 3 а. с. 94).
Згідно з відомостями Головного сервісного центру МВС зазначений автомобіль був відчужений ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28 жовтня 2016 року (т. 5 а. с. 366)ю.
За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ТОВ «Експрес» було зареєстроване 
24 січня 1997 року, засновником та кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_2 , розмір статутного капіталу становить 2 065 390,00 грн (т. 1 а. с. 20 - 23, т. 4 а. с. 80 - 89, т. 5 а. с. 70 - 179).
Відповідно до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Експрес» від 12 липня 2011 року ОСОБА_2 придбала 100 % статутного капіталу ТОВ «Експрес» за ціною 2 065 390,00 грн (т. 5 а. с. 76 - 80, т. 6 а. с. 156 - 157)
Згідно з актом приймання-передачі від 12 вересня 2019 року та протоколом загальних учасників ТОВ «Експрес» від 12 вересня 2019 року 
ОСОБА_2 продала частку у розмірі 50 % статутного капіталу ТОВ «Експрес». (т. 7 а. с. 223 - 225). Відповідні зміни були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (т. 7 
а. с. 229-237).
Відповідно до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Експрес» від 12 вересня 2019 року № 1/19 ОСОБА_2 продала частку у розмірі 50 % статутного капіталу ТОВ «Експрес» за ціною 1 000,00 грн (т. 10 
а. с. 58-59).
Згідно зі звітом про незалежну оцінку, складеним ТОВ «Драфт» 30 вересня 2020 року, ринкова вартість корпоративної частки у розмірі 50 % статутного капіталу ТОВ «Експрес» станом на 12 вересня 2019 року становила 6 370 000,00 грн (т. 9 а. с. 72-208).
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2021 року у справі № 904/4709/21 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Експрес» (т. 10 а. с. 60-64, 155-158).
За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичну особу ТОВ «Ковбасний світ», вказана юридична особа зареєстрована 11 вересня 2002 року, її засновником та кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_2 , розмір статутного капіталу становить 545 000,00 грн (т. 1 а. с. 24-27, т. 5 а. с. 160-169).
Згідно з договором від 12 липня 2011 року купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Ковбасний світ» ОСОБА_2 придбала 100 % статутного капіталу ТОВ «Ковбасний світ» за ціною 545 000,00 грн (т. 5 а. с. 71-75, т. 6 
а. с. 154-155).
Відповідно до акта приймання-передачі від 12 вересня 2019 року, протоколу загальних учасників ТОВ «Ковбасний Світ» від 12 вересня 2019 року ОСОБА_2 продала частку у розмірі 50 % статутного капіталу ТОВ «Ковбасний світ». (т. 7 а. с. 226-228). Відповідні зміни внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (т. 7 
а. с. 238-247).
Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичну особу ТОВ «Світлана-БМТСТ», юридична особа була зареєстрована 21 вересня 2004 року, її засновником та кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_2 , розмір статутного капіталу становить 30 000,00 грн (т. 1 а. с. 28-31). 
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичну особу ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп», юридична особа зареєстрована 29 березня 2006 року, її засновником та кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_1 , розмір статутного капіталу становить 8 5000,00 грн (т. 2 а. с. 93-97, 101-105, т. 3 а. с. 127-131, 136-140). 
Згідно з листом ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» від 08 липня 2019 року станом на 
31 березня 2017 року нерозподілений прибуток складав 45 700,90 грн. У період із 10 липня 2017 року до 06 липня 2018 року загальні збори учасників ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» вирішили розподілити прибуток шляхом виплати дивідендів учаснику товариства ОСОБА_1 та направлення частини нерозподіленого прибутку у сумі 21 355,50 грн на розвиток підприємства. 
Таким чином, задекларований у балансі товариства нерозподілений прибуток станом на 31 березня 2017 року було розподіллено повністю. Станом цей час ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» не має нерозподіленого чистого прибутку у зв`язку з неможливістю повноцінного відновлення основної діяльності товариства 
(т. 4 а. с. 56).
Матеріали справи містять копії: 
фінансового звіту ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» від 01 квітня 2017 року (т.4 а. с. 57-59); 
протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» від 10 липня 2017 року № 44, згідно з яким прийнято рішення про виплату дивідендів засновнику ОСОБА_1 у розмірі 2 836 000,00 грн (т. 4 а. с. 60-61); 
протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» від 26 липня 2017 року № 4, згідно з яким прийнято рішення про виплату дивідендів засновнику ОСОБА_1 у розмірі 2 600 000,00 грн (т .4 а. с. 62-63); 
протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» від 01 вересня 2017 року № 46, згідно з яким прийнято рішення про виплату дивідендів засновнику ОСОБА_1 у розмірі 8 984 400,00 (т. 4 а. с. 64-65);
протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» від 26 вересня 2017 року № 47, згідно з яким прийнято рішення про виплату дивідендів засновнику ОСОБА_1 у розмірі 1 520 640,64 грн (т. 4 а. с. 66-67);
протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» від 20 листопада 2017 року № 48, згідно з яким прийнято рішення про виплату дивідендів засновнику ОСОБА_1 у розмірі 4 500 000,00 грн (т. 4 а. с. 68-69);
протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» від 12 грудня 2017 року № 49, згідно з яким прийнято рішення про виплату дивідендів засновнику ОСОБА_1 у розмірі 2 364 000,00 грн (т. 4 а. с. 70-71);
протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» від 06 липня 2018 року № 50, згідно з яким прийнято рішення залишок нерозподіленого чистого прибутку товариства, поданого у фінансовій звітності товариства за 1 квартал 2017 року у розмірі 21 355 500,00 грн, спрямувати на розвиток товариства та погашення простроченої кредиторської заборгованості (т. 4 а. с. 78-79).
Матеріали справи також містять копії платіжних доручень про здійснення ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» переказів коштів ОСОБА_1 :
від 12 липня 2017 року на суму 2 431 000,00 грн та сплату податку на суму 130 000,00 грн (т. 7 а. с. 209); 
від 12 липня 2017 року на суму 39 000,00 грн (т. 7 а. с. 210);
від 26 липня 2017 року на суму 134 766,00 грн та сплату податку на суму 449 220,00 грн, 31 299,20 грн, 9 368,76 грн (т. 7 а. с. 213-215);
від 14 серпня 2017 року на суму 2 052 753,00 грн (т. 7 а. с. 211);
від 30 серпня 2017 року на суму 2 769 460,00 грн (два мільйони сімсот шістдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят) гривень (т. 7 а. с. 212);
від 06 вересня 2017 року на суму 3 578 201,00 грн (т. 7 а. с. 212);
від 06 вересня 2017 року на суму 1 421 799,00 грн (т. 7 а. с. 214);
від 06 вересня 2017 року про сплату податку на суму 13 440,85грн та 44 802,83 грн (т. 7 а. с. 216);
від 27 вересня 2017 року на суму 3 400 000,0 грн та про сплату податку на суму 67 500,00 грн, 225 000,00 грн (т. 7 а. с. 217-218);
від 19 жовтня 2017 року на суму 807 500,00 грн (т. 7 а. с. 217);
від 22 листопада 2017 року на суму 2 210 340,00 грн та про сплату податків на суму 118 200,00 грн та 35 460,00 (т. 7 а. с. 219-220);
від 14 грудня 2017 року на суму 1 651 660,00 грн та про сплату податків на суму 141 800,00 грн, 42 540,00 грн (т. 7 а. с. 221-222);
від 12 липня 2018 року на суму 1 000 000,00 грн (т. 7 а. с. 221).
Згідно з випискою з особового рахунку в Акціонерному товаристві «ОТП Банк» (далі - АТ «ОТП Банк»), 31 серпня 2017 року ОСОБА_1 здійснив переказ коштів ОСОБА_2 у розмірі 2 769 210,00 грн, призначення платежу - «приватний переказ, без ПДВ» (т. 4 а. с. 72-73, т. 5 а. с. 155, 158).
Відповідно до виписки з особового рахунку АТ «ОТП Банк», 28 вересня 2017 року ОСОБА_1 здійснив переказ коштів ОСОБА_2 в розмірі 3 399 750 грн, призначення платежу - «переказ на поточний рахунок, без ПДВ» (т. 4 а. с. 74 -75, т. 5 а. с. 154, 159).
Згідно з випискою з особового рахунку АТ «ОТП Банк» 28 вересня 2017 року ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» здійснило переказ коштів ОСОБА_2 в розмірі 807 250,00 грн, призначення платежу - «переказ на поточний рахунок, без ПДВ» (т. 4 а. с. 76, т. 5 а. с. 157).
Відповідно до платіжного доручення АТ «ОТП Банк» від 19 жовтня 2017 року ОСОБА_1 здійснив переказ коштів ОСОБА_2 у розмірі 807 250,00 грн, призначення платежу - «переказ на поточний рахунок, без ПДВ» 
(т. 4 а .с. 77 т. 5 а.с. 156).
Згідно з випискою АТ «ОТП Банк» за рахунком, відкритому на ім`я 
ОСОБА_2 за період з 01 січня 2011 року до 01 березня 2019 року, здійснено операції:
31 серпня 2017 року надходження коштів у розмірі 2 769 210,00 грн від 
ОСОБА_1 ;
01 вересня 2017 року перерахунок коштів в розмірі 2 500 500,00 грн на рахунок ТОВ «Ковбасний світ» - надання безвідсоткової зворотної фінансової допомоги;
04 вересня 2017 року видача з поточного рахунку - 268 000,00 грн;
28 вересня 2017 року надходження коштів у розмірі 3 399 750,00 грн від 
ОСОБА_1 ;
29 вересня 2017 року збільшення ощадного вкладу - 899 960,00 грн; 
29 вересня 2017 року перерахунок коштів у розмірі 2 500 000,00 грн на рахунок ТОВ «Ковбасний світ» - надання безвідсоткової зворотної фінансової допомоги;
19 жовтня 2017 року надходження коштів у розмірі 807 250,00 грн від 
ОСОБА_1 ;
20 жовтня 2017 року видача з поточного рахунку - 807 250,00,00 грн;
23 травня 2018 року повернення безвідсоткової зворотної фінансової допомоги ТОВ «Ковбасний світ» - 2 500 000,00 грн;
25 травня 2018 року видача з поточного рахунку - 2 500 000,00 грн; 
21 червня 2018 року повернення безвідсоткової зворотної фінансової допомоги від ТОВ «Ковбасний світ» 2 500 000,00 грн;
Залишок коштів на рахунку станом на 22 червня 2018 року 2 500 000,00 грн (т. 6 а. с. 163-165).
Матеріали справи містять виписку за рахунком відкритим у Публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» на ім`я ОСОБА_1 та на ім`я ОСОБА_2 за період 2014- 2018 роки (т. 5 а. с. 7- 33).
Крім того, матеріали справи містять копії боргових розписок, виданих 
ОСОБА_1 у 2017 році на загальну суму 550 000,00 дол. США (т. 8 а. с. 61- 62), а також копії розписок від 10 липня 2018 року та від 25 липня 2018 року про повернення коштів на суму 1 000 000,00 дол. США (т. 10 а. с. 191).
Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2021 року у справі № 233/4751/20 стягнено з ОСОБА_1 на користь 
ОСОБА_18 заборгованість за договором позики від 11 лютого 2017 у розмірі 100 000,00 дол. США, що в еквіваленті становило 2 664 570,00 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в сумі 10 510,00 грн.
У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 солідарно відмовлено (т. 10 а. с. 27-39, 137-149).
21 травня 2018 року приватний нотаріус Київського нотаріального округу 
Шульга Н. В. засвідчив справжність підпису ОСОБА_1 на заяві до Посольства США про фінансування поїздки до США дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вартість навчання згідно з наданими документами становила: у 2018 році - 68 720,00 дол. США, у 2019 році - 70 760,00 дол. США (т. 3 а. с. 184 -195).
Матеріали справи також містять відомості про перетин кордону України 
ОСОБА_11 у період з серпня 2014 року до червня 2019 року (т. 5 а. с. 4-6, 69-70).
Згідно з листом Університету прикладних наук Саксіона (Нідерланди) від 12 травня 2020 року ОСОБА_20 зарахований на навчання за програмою бакалавр з міжнародного бізнесу. Вартість навчання становить 14 170,00 євро на рік. Наявну заборгованість погасила ОСОБА_2 (т. 10 а. с. 176-178).
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також уклали з ТОВ «Київська інтернаціональна школа» договір про навчання дочки ОСОБА_5 на 2018-2019 навчальний рік (т. 3 а. с. 196-200). Матеріали справи також містять відомості про перетин кордону України ОСОБА_12 у період з серпня 2014 року до травня 2019 року (т. 5 а. с. 4-6, 69-70).
Згідно з випискою Київської міжнародної школи, батько ОСОБА_1 сплатив за навчання учня за 2016-2020 навчальні роки: 19 100,00 дол. США, 38 500,00 дол. США, 9 600 дол. США, 10 800,00 до. США, 9 600,00 дол. США, 11 100,00 дол. США 
(т. 8 а.с. 44 -60).
Згідно з випискою АТ «ОТП Банк» за рахунком, відкритом на ім`я ОСОБА_1 , додаткова картка відкрита на ОСОБА_4 , за період з 25 вересня 2019 року до 18 грудня 2019 року на один рахунок надійшло 48 529,76 грн, залишок коштів 100,00 грн, а на інший 20 000,00 грн, залишок коштів 100,00 грн (т. 8 а. с. 28-36).
Відповідно до виписки Київської міжнародної школи, наданої 
ОСОБА_2 , сплачено за навчання учня за 2018-2021 навчальні роки 318 800,00 грн. Також ОСОБА_2 надала виписку за картковим рахунко щодо здійснених платежів за навчання (т. 10 а. с. 171-175а).
Матеріали справи містять відомості про відкриті виконавчі провадження № 69963596, № 69970981, № 69963538, № 69963215, № 69963043 щодо виконання судових рішень про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів та додаткових витрат на утримання дітей за наявності заборгованості 
(т. 11 а. с. 174-196, т.12 а. с. 132 -139).
Згідно з листом Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 23 жовтня 2018 року № 55/8-4762, 06 липня 2018 року слідчим відділом Управління ОСОБА_1 було повернуто грошові кошти у загальному розмірі 760 000,00 дол. США, вилучені 07 липня 2017 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , а також грошові кошти у загальній сумі 55 000,00 євро та 198 000,00 грн, вилучені 07 липня 2017 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 (т. 2 а. с. 63, т. 3 а. с. 97).
25 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Національної поліції України із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме вказав, що 
він виявив зміна замків у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , та викрадення грошових коштів у розмірі 
660 000,00 дол. США та 200 000,00 євро (т. 4 а. с. 96-98).
09 квітня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Оболонського ГУ НП України в м. Києві з повідомленнями про кримінальні правопорушення, а саме, що ОСОБА_1 у період з 2018 року до цього часу в державних установах використовує завідомо підроблені документи (т. 10 а. с. 164-169).
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 368 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).
При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї (частина друга статті 70 СК України).
За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (частина третя статті 70 СК України).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2025 року в справі № 206/4992/21 вказано, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи.
Якщо сторони не дійшли згоди щодо поділу спільного майна, розмір часток кожного з подружжя визначається судом під час розгляду спору. За загальним правилом, що закріплене в частині першій статті 70 СК України, частки дружини та чоловіка є рівними. Це правило не змінюється і в тому разі, якщо один з подружжя не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
СК України встановлює два винятки із загального правила щодо рівності часток подружжя у праві на майно. Суд може зменшити або збільшити частку одного з подружжя із відповідною зміною частки іншого з подружжя. У разі відступлення від засади рівності часток подружжя суд має вказати, які саме обставини стали підставою для збільшення чи зменшення частки одного з подружжя.
Обставини, які є підставою для збільшення чи зменшення частки одного з подружжя у праві на майно можна поділити на дві групи: негативні, тобто ті, що надають можливість суду зменшити розмір частки одного з подружжя (частина друга статті 70 СК України); позитивні, що дають змогу суду збільшити розмір частки одного з подружжя (частина третя статті 70 СК України).
Негативні обставини (частина друга статті 70 СК України) -законодавець на рівні СК України передбачив орієнтовний перелік таких обставин (зокрема, якщо один із подружжя не дбав про матеріальне спільне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї), за наявності яких суд може зменшити частку одного з подружжя. Такі обставини можуть застосовуватися як окремо, так і в сукупності. Тобто законодавець невичерпно виокремив випадки недобросовісної поведінки одного з подружжя як під час шлюбу, так і після його розірвання щодо виконання своїх сімейних обов`язків та майна і встановив наслідок такої недобросовісної поведінки -зменшення розміру частки одного з подружжя. Про недобросовісність одного із подружжя може свідчити, зокрема, приховання певних речей, передання їх на зберігання родичам, продаж спільного майна без згоди другого з подружжя.
Позитивні обставини (частина третя статті 70 СК України) - суд може збільшити частку в праві на майно того з подружжя, із яким проживають діти до вісімнадцяти років або повнолітні непрацездатні діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Тобто законодавець пов`язує збільшення частки в праві на майно того з подружжя, з яким залишається дитина (діти), у разі, якщо недостатнім є розмір аліментів, які вона (вони) одержують. Отже, закон передбачає такий алгоритм: існує та виконується договір про сплату аліментів на дитину (дітей), рішення суду (судовий наказ) про стягнення аліментів на дитину (дітей); на дитину призначаються аліменти; розмір аліментів, які вона (вони) одержує (одержують), недостатній для забезпечення її фізичного, духовного розвитку та лікування; під час поділу майна подружжя частка в майні того з них, з ким проживає дитина (діти), за рішенням суду збільшується. Для застосування частини третьої статті 70 СК України щодо збільшення частки у спільному майні подружжя того з них, з яким проживає дитина з особливими потребами, необхідно встановити, зокрема, які саме потреби виникають у такої дитини та з чим вони пов`язані, як вони можуть забезпечуватися та чи покриває розмір сплачуваних аліментів понесені витрати та їх забезпечення та/або непонесені, але необхідні витрати.
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, яке існує на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання такого майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом (див., зокрема, постанови Верховного Суду від 29 липня 2025року в справі № 369/6352/22, від 06 червня 2025 року в справі № 287/1092/23).
Верховний Суд, зокрема, в постановах від 27 жовтня 2025 року в справі № 161/19647/23, від 19 лютого 2025 року в справі № 522/11159/21 сформулював висновки про те, що у статтях 60, 70 СК України, статті 368 ЦК України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування
Згідно з усталеною практикою Верховного Суду у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, якими суд керувався під час задоволення грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а в разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. постанову Верховного Суду від 16 березня 2026 року в справі № 711/8884/23 та ін.). 

Щодо касаційної скарги ОСОБА_1 . 
У касаційній скарзі позивач посилається на те, що суди помилково визначили вартість частки у статутному капіталі ТОВ «Експрес», взявши до уваги її номінальну вартість, у розмірі 2 065 390,00 грн і не врахували звіт про незалежну оцінку корпоративної частки, у якому була визначена дійсна вартість такої частки на час вирішення справи судом у розмірі 6 370 000,00 грн.
Перевіривши доводи ОСОБА_1 , колегія суддів Верховного Суду виходить з такого. 
Господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками (частина перша статті 113 ЦК України).
До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства (стаття 1 Закону України «Про господарські товариства» (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)).
Згідно із статтею 115 ЦК України господарське товариство є власником: 1) майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; 2) продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; 3) одержаних доходів; 4) іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.
Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом.
Аналогічні норми передбачені частиною першою статті 12, частиною першою статті 13 Закону України «Про господарські товариства».
Учасники товариства мають право, зокрема, брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом (пункти «б» та «д» частини першої статті 10 Закону України «Про господарські товариства»).
Також частиною першою статті 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено, що учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі товариства оплатно або безоплатно іншим учасникам товариства або третім особам.
У разі внесення одним із подружжя як вкладу у статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю коштів, які є спільною сумісною власністю, вказане товариство стає їх власником. Натомість особа, яка внесла вклад у статутний капітал товариства, набуває право на частку учасника цього товариства. Інший з подружжя, який був співвласником коштів, внесених у статутний капітал товариства з метою захисту свого права при поділі їх спільного сумісного майна, набуває право вимагати виплати половини вартості частки члена подружжя у статутному капіталі. Суд виходить з презумпції про те, що вартість частки у статутному капіталі відповідає розміру внеску, якщо тільки сторона, яка стверджує про зміну цієї вартості на час розгляду справи, не доведе, що вартість частки змінилась (зросла або внаслідок звичайної діяльності товариства зменшилась).
Такий висновок узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 квітня 2024 року в справі № 760/20948/16-ц (провадження № 14-70цс22).
Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ частки ОСОБА_2 у статутному капіталі ТОВ «Ескспрес», суди попередніх інстанцій виходили з того, що перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стала засновником та кінцевим бенефіціарним власником зазначеного товариства, розмір статутного капіталу, якого становить 2 065 390,00 грн. 
Згідно з договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Експрес» від 12 вересня 2019 року № 1/19 ОСОБА_2 продала частку у розмірі 50 % статутного капіталу ТОВ «Експрес» за ціною 1 000,00 грн. Вказаний договір є чинним.
Вирішуючи питання про стягнення на користь ОСОБА_1 половини вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі ТОВ «Експрес», суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, взяв до уваги звіт про незалежну оцінку, складений ТОВ «Драфт» 30 вересня 2020 року, згідно з яким ринкова вартість корпоративної частки у розмірі 50 % статутного капіталу ТОВ «Експрес» станом на 12 вересня 2019 року становила 6 370 000,00 грн, однак, зважаючи на відкриття процедури банкрутства товариства, суд визначив вартість частки у цьому товаристві виходячи з розміру статутного капіталу, а саме 2 065 390,00 грн. 
Зазначене спростовує аргументи відповідача про те, що суди попередніх інстанцій не врахували звіт про незалежну оцінку, складений ТОВ «Драфт» 30 вересня 2020 року, які фактично зводяться до переоцінки вказаного доказу, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції. 
Доводи касаційної скарги про те, що вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки, на якій він розташований (Дніпропетровська область), та трьох земельних ділянок у Київській області, суди попередніх інстанцій помилково не взяли до уваги аргументів позивача про те, що у шлюбі він подарував відповідачці 6 земельних ділянок (у власності подружжя у той час перебувало 9 земельних ділянок), а тому визнання права власності на 3 земельні ділянки, які розташовані у Київській області, за позивачем відповідає принципу справедливості, є безпідставними. 
Надаючи оцінку аналогічним доводам ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що земельні ділянки, розташовані на території Королівської сільської ради Макарівського району Київської області, кадастрові номери: 3222783500:05:008:0066, 3222783500:05:008:0067, 3222783500:05:008:0068, 3222783500:05:008:0069, 3222783500:06:010:0043, 3222783500:06:010:0044, які у шлюбі позивач подарував відповідачці, є її особистою приватною власністю, а тому поділу та/або врахуванню при поділі спільного майна подружжя не підлягають. 
Надаючи оцінку зібраним у справі доказам та доводам сторін, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, перевірив посилання позивача на необхідність врахування боргових зобов`язань ОСОБА_1 при поділі майна подружжя та дійшов висновку, що він не довів, що грошові кошти були отримані ним у борг в інтересах сім`ї та, відповідно, з цією ж метою були використані. 
Обставин протиправного привласнення відповідачкою спільних грошових коштів подружжя, зокрема у розмірі 5 680 880,00 грн та 400 000,00 дол. США, що в еквіваленті становить 10 671 280,00 грн, на які він посилався у заяві про збільшення позовних вимог від 13 вересня 2020 року, суди не встановили. 
Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновка Верховного Суду, викладеним у постановах, на які містяться посилання у касаційній скарзі. 
Інші доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до надання суб`єктивної оцінки обставинам, які були предметом аналізу суду апеляційної інстанції. 

Щодо касаційної скарги ОСОБА_2 .
Касаційна скарга обґрунтована тим, що вирішуючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій помилково виходили з рівності часток подружжя у спільному сумісному майні та не врахували наявність істотних обставин для відступлення від засад рівності часток з огляду на ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язку щодо утримання дітей та наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів у розмірі понад 2 000 000,00 грн. 
Перевіряючи аргументи ОСОБА_2 про наявність правових підстав для відступу від рівності часток подружжя, суди встановили, що 21 травня 2018 року приватний нотаріус Київського нотаріального округу 
Шульга Н. В. засвідчив справжність підпису ОСОБА_1 на заяві до Посольства США про фінансування поїздки до США дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вартість навчання згідно з наданими документами становила: 
у 2018 році - 68 720,00 дол. США, у 2019 році - 70 760,00 дол. США (т. 3 а. с. 184-195).
Згідно з листом Університету прикладних наук Саксіона (Нідерланди) від 12 травня 2020 року ОСОБА_20 зарахований на навчання за програмою бакалавр з міжнародного бізнесу. Вартість навчання становить 14 170,00 євро на рік. Наявну заборгованість погасила ОСОБА_2 (т. 10 а. с. 176-1789).
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також уклали з ТОВ «Київська інтернаціональна школа» договір про навчання дочки ОСОБА_5 на 2018-2019 навчальний рік (т. 3 а. с. 196-200). 
Згідно з випискою Київської міжнародної школи, батько ОСОБА_1 сплатив за навчання учня за 2016 - 2020 навчальні роки: 19 100,00 дол. США, 
38 500,00 дол. США, 9 600 дол. США, 10 800,00 до. США, 9 600,00 дол. США, 11 100,00 дол. США (т. 8 а. с. 44-60).
Згідно з випискою АТ «ОТП Банк» за рахунком, відкритим на ім`я ОСОБА_1 , додаткова картка відкрита на ОСОБА_4 , за період з 25 вересня 2019 року до 18 грудня 2019 року на один рахунок надійшло 48 529,76 грн, залишок коштів 100,00 грн, а на інший 20 000,00 грн, залишок коштів 100,00 грн (т. 8 а. с. 28-36).
Відповідно до виписки Київської міжнародної школи, наданої 
ОСОБА_2 , сплачено за навчання учня за 2018-2021 навчальні роки 318 800,00 грн. Також ОСОБА_2 надала виписку за картковим рахунком щодо здійснених платежів за навчання (т. 10 а. с. 171-175а).
Матеріали справи містять відомості про відкриті виконавчі провадження № 69963596, № 69970981, № 69963538, № 69963215, № 69963043 щодо виконання судових рішень про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів та додаткових витрат на утримання дітей за наявності заборгованості 
(т. 11 а. с. 174-196, т.12 а. с. 132 -139).
Дослідивши зазначені докази та надавши їм відповідну оцінку, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що  ОСОБА_2 не довела, наявність достатніх обставин, що мають істотне значення для відступлення від засад рівності часток подружжя, зокрема, з огляду на невиконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків. 
Крім того, у касаційній скарзі відповідачка посилається на те, що підставою для відступу від рівності часток є факт приховування ОСОБА_1 спільного майна - грошових коштів, зокрема, дивідендів, отриманих від діяльності ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» у розмірі 24 245 400,00 грн, а також грошових коштів, які, за твердженням позивача, у нього було викрадено; вчинення ним протиправних дій щодо знищення майна шляхом доведення ТОВ «Експрес» до банкрутства.
Перевіривши такі доводи ОСОБА_2 , Верховний Суд виходить з такого. 
Із матеріалів справи відомо, що засновником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» є ОСОБА_1 , розмір статутного капіталу становить 8 5000,00 грн (т. 2 а. с. 93-97, 101-105, т. 3 а. с. 127-131, 136-140). 
Згідно з листом ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» від 08 липня 2019 року станом на 
31 березня 2017 року нерозподілений прибуток становив 45 700,90 грн. У період із 10 липня 2017 року до 06 липня 2018 року загальні збори учасників ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» вирішили розподілити прибуток шляхом виплати дивідендів учаснику товариства ОСОБА_1 та направлення частини нерозподіленого прибутку у сумі 21 355 500,00 грн на розвиток підприємства.
Таким чином, сплата ОСОБА_1 дивідендів, отриманих від діяльності ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» у розмірі 24 245 400,00 грн, відбулася під час перебування сторін у шлюбі. Обставин використання вказаних грошових коштів не в інтересах сім`ї або, як зазначає ОСОБА_2 у касаційній скарзі, їх приховування ОСОБА_1 , оскільки саме ці грошові кошти він конвертував у долари США та євро, які вилучила Служба безпеки України, а надалі повернула йому, суди не встановили. 
Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції помилково розглянув вимоги ОСОБА_2 про поділ грошових коштів у розмірі 
21 355 500,00 грн (частина нерозподіленого прибутку ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» направлена на розвиток підприємства), оскільки таких вимог вона не заявляла, натомість суд не розглянув її вимогу про поділ дивідендів у розмірі 
24 245 400,00 грн, які станом на 06 липня 2018 року були виплачені ОСОБА_1 , є безпідставними та спростовуються вимогами, які вона зазначала у заяві про збільшення розміру позовних вимог (т. 11 а. с 172). 
Зважаючи на встановлені судами попередніх інстанцій обставини, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком судів про відсутність правових підстав для відступу від рівності часток у спільному майні подружжя. 
Зважаючи на те, що жодна із сторін не заявляла вимог про поділ спільного нерухомого майна подружжя в натурі, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку за кожним у спірних об`єктах нерухомого майна. 
Верховний Суд вже зауважував, що процесуальний закон не містить виключень при розгляді спору про поділ спільного майна подружжя не враховувати предмет, підстави позову та власне позовні вимоги, які заявив позивач (див. постанову Верховного Суду від 01 серпня 2024 року в справі № 362/1505/18 (провадження № 61-6304св23)).
Вирішуючи питання про розподіл набутих сторонами у власність транспортних засобів, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, ураховував, порядок окремого користування цим майном, що склався між сторонами, а саме перебування у фактичному володінні ОСОБА_2 автомобіля марки «Mercedes-Benz», модель «МL», державний реєстраційний номер НОМЕР_23 , вартістю 995 900,00 грн, а у володінні ОСОБА_1 - інших дев`яти транспортних засобів. 
Суд апеляційної інстанції встановив, що при здійсненні розрахунку вартості зазначених дев`яти транспортних засобів суд першої інстанції визначив їх загальну вартість у розмірі 2 196 125,58 грн, що відповідає звітам з останньою датою оцінки. Різниця у вартості виділених кожній із сторін транспортних засобів була врахована при вирішенні питання щодо компенсації часток у статутних капіталах юридичних осіб (ТОВ «Експрес» та ТОВ «Ковбасний світ»). 
У контексті наведеного, доводи касаційної скарги про те, що помилкове визначення судом першої інстанції обсягу майна, яке є спільним сумісним майном подружжя й підлягає поділу, призвело до безпідставного стягнення з 
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 
104 969,42 грн, є необґрунтованими. 
Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах, на які містяться посилання у касаційній скарзі. 
Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин та спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів, водночас суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення -без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків суду обставинам справи, а доводи касаційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 цих висновків не спростовують. 
Доводи касаційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не свідчать про наявність підстав для скасування правильних по суті судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки ґрунтуються на необхідності переоцінки доказів і обставин, яким суди надали належу оцінку. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
Оскільки оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, ВерховнийСуд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ: 
Касаційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Проценко Олена Михайлівна, та ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	Д. Д. Луспеник  	
Судді:	І. Ю. Гулейков  	
	Г. В. Коломієць  	
	Р. А. Лідовець  	
	Ю. В. Черняк