Справа № 2/714/85/26
ЄУН : 714/1717/25

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2026 р.          м.Герца
Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі :
головуючого-судді 	Єфтемій С.М.	
за участі: секретаря судових засідань 	Постевка Г.П.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та факту постійного проживання зі спадкодавцем, -
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача, адвокат Онофрей Ш.К. звернувся до суду із вказаним позовом в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно.
Батько позивача ОСОБА_3 на момент смерті проживав та був зареєстрований у АДРЕСА_1 . Разом із спадкодавцем на час його смерті також проживали його дружина ОСОБА_2 , тобто відповідачка та їх син ОСОБА_1 - позивач.
Як спадкоємець за заповітом позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав не підтвердження факту постійного проживання із спадкодавцем на час смерті останнього.
Окрім того, через розбіжності щодо прізвища батька за свідоцтвом про смерть, де він записаний як « ОСОБА_3 », порівнянні з актовим записом про народження позивача, де у графі Батьки, спадкодавець як батько записаний « ОСОБА_3 », нотаріусом повідомлено позивачу про необхідність звернення до суду за для встановлення факту родинних відносин між ним та померлим ОСОБА_3 .
Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Втім, від представника останнього адвоката Онофрей Ш.К., до суду надійшла заява згідно якої просив розглянути справу у їх відсутності, вимоги позивача підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 за обставин належного повідомлення про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, проте від останньої до суду надійшла заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує.
Дослідивши письмові докази по справі, слід зазначити про наступне.
Як вбачається з Повного витягу № 00048727329 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження позивача, останній народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Остриця Чернівецького (колишнього – Герцаївського району) Чернівецької області, батько якого зазначений « ОСОБА_3 ».
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Остриця Чернівецького району Чернівецької області у віці 77 років помер « ОСОБА_3 », що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
Частиною 1 ст. 1220 ЦК України встановлено, що внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина.
Відтак, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.
Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).
Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК України).
Згідно заповіту складеного 26 липня 2022 року, посвідчений секретарем Острицької сільської ради Чернівецького району та зареєстрований в реєстрі за №48, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповів позивачу ОСОБА_1 на усе його майно яке належало йому на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося.
Частинами 1 та 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом, має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу не заявив про відмову від неї.
За матеріалами спадкової справи щодо померлого ОСОБА_3 , позивач 31 грудня 2024 року звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Опришко С.І. із заявою про прийняття спадщини, після смерті батька ОСОБА_3 .
У свою чергу відповідачка ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від обов`язкової частки у спадщині з підстав того, що її чоловік ОСОБА_3 за життя заповів усе його майно їх синові ОСОБА_1 , тобто позивачу.
Приватний нотаріус Чернівецького районного нотаріального округу Опришко С.І. у листі від 14 січня 2025 року за №4/02-14-51/2023, адресованому позивачу було повідомлено про неможливість у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця – ОСОБА_3 , через розбіжності щодо прізвища спадкодавця за свідоцтвом про смерть, де останній записаний як « ОСОБА_3 », яке не збігається із прізвищем останнього за актовим записом про народження позивача, де у графі Батьки, спадкодавець як батько записаний « ОСОБА_3 ».
Окрім цього, приватний нотаріус також послалася на те, що спадкодавець ОСОБА_3 на момент смерті постійно проживав у АДРЕСА_1 , натомість позивач ОСОБА_1 зареєстрований у АДРЕСА_1 , через що неможливо встановити обставини постійного проживання останнього із спадкодавцем на момент його смерті.
За даними виконавчого комітету Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, ОСОБА_3 був зареєстрований та постійно проживав АДРЕСА_1 по день його смерті – ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом із ним в одному господарстві, також була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_2 , тобто відповідачка по справі.
У відповідності до акту №6 затвердженого головою Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області Цуркан В.Г. від 28.01.2025 року, ОСОБА_1 дійсно проживає та постійно проживав разом із батьком ОСОБА_3 да часу смерті останнього – ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .
У відповідності до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, належності правовстановлюючого документу, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно з п. 4.2 глави 10 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (Затверджено – наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595) доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є : свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, позивач зазначив, що через розбіжності щодо прізвища батька за свідоцтвом про смерть, яке відрізняється із прізвищем останнього за актовим записом про його народження, він не в змозі довести факт кровного споріднення із спадкодавцем та оформити спадщину після смерті батька.
Ураховуючи вищенаведені докази у своїй сукупності, зокрема, дані про позивача ОСОБА_1 місця його народження, проживання, відомостей про батьків, про місце їх проживання, а також місця смерті спадкодавця, суд знаходить встановленням, що ОСОБА_3 є рідним батьком позивача.
Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду : від 27 лютого 2024 року в справ № 688/2822/22; 21 жовтня 2020 року в справі № 569/15147/17; від 18 листопада 2020 року в справі № 523/19010/15-ц; від 02 квітня 2021 року в справі № 191/1808/19; від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19.
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Згідно з пунктами 3.19, 3.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується :витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо).
Позивач, звертаючись до суду із вказаним позовом, вказував, що є спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 за місцем проживання якого не був зареєстрованим, проте до дня смерті останнього проживав разом із ним за однією адресою. Окрім нього також прийняла спадщину його мати ОСОБА_2 , тобто відповідачка, яка також проживала разом із спадкодавцем на час його смерті, проте остання відмовилася від прийняття спадщини, в т.ч. і від обов`язкової частки. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину чи претендували на неї, відсутні. 
Верховний Суд у постановах від 27 лютого 2024 року в справ № 688/2822/22; від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року в справі № 175/4514/20, звернув увагу на те, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.
За загальним правилом, визначеним статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, що є одним із основоположних його принципів. За змістом частини третьої зазначеної норми, обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які посилається особа як на підставу своїх вимог або заперечень, покладається на кожну із сторін.
Згідно із частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінуючи вищенаведені докази у їх сукупності, попри те, що позивач ОСОБА_1 не був зареєстрований в одному господарстві із спадкодавцем, однак проживав у ньому до моменту смерті батька та після смерті останнього не відмовився від прийняття спадщини, що підтверджується дослідженими письмовими доказами, то наявні підстави вважати, що позивач на момент смерті батька постійно проживав у господарстві за місцем реєстрації батька,за адресою АДРЕСА_1 . Тому, вимоги позивача суд знаходить обґрунтованими, які підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 247, 258, 263-265, 273, 294, 315 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити.
Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_1 , є рідним сином ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Остриця Чернівецького району Чернівецької області.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із ОСОБА_3 на момент його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-и днів з дня його проголошення, а у разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення виготовлено «27» квітня 2026 року.

Суддя