ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 916/2011/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бенедисюка І.М. (головуючого), Власова Ю.Л., Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Росущан К.О.,

представників учасників справи:
позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Релеекспорт" (далі - Товариство, позивач) - Литвин А.О. (адвокатка), 
відповідача - Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення АМК, відповідач, скаржник) - Фінєєв Д.С. (самопредставництво),
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Фаза" (далі - Підприємство, третя особа) - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Відділення АМК

на рішення Господарського суду Одеської області від 03.12.2025 (головуюча - суддя Смелянець Г.Є.) та
постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 (головуючий - суддя Аленін О.Ю., судді Богатир К.В., Поліщук Л.В.)

у справі за позовом Товариства 
до Відділення АМК
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Підприємство,
про визнання недійсним рішення.

ІСТОРІЯ СПРАВИ
ВСТУП
Предметом судового розгляду є наявність/відсутність підстав для визнання недійсним рішення, яке прийняте Відділенням АМК і відповідно до якого визнано, що Товариство вчинило порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон, тут і далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, у частині, що стосується позивача.

1. Короткий зміст позовних вимог 
1.1. Товариство звернулося до суду з позовною заявою до Відділення АМК про визнання недійсними рішення про порушення законодавства про захист економічної конкуренції України та накладення штрафу, у частині, що стосується позивача.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:
- оскаржуване рішення в частині, що стосується позивача, є незаконним та необґрунтованим внаслідок неповного з`ясування та доведення обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права;
- відповідачем порушено норми Закону у частині своєчасності та розумності строків розгляду справи та притягнення позивача до відповідальності поза межами строків визначених у Законі, що відповідно до частини першої статті 59 Закону є підставою для визнання протиправним та скасування рішення.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
2.1. Господарський суд Одеської області рішенням від 03.12.2025 у цій справі, яке Південно-західний апеляційний господарський суд залишив без змін постановою від 06.04.2026 позов задовольнив.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.1. Відділення АМК, посилаючись на ухвалення судами першої та апеляційної інстанцій оскаржуваних судових рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції..

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
4.1. Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

4.2. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції застосовано норми права, без врахування висновків Верховного Суду щодо застосування положень статей 42, 59 Закону, які викладені у постановах Верховного Суду від 15.07.2025 у справі №910/2415/24, від 03.12.2024 та від 04.09.2025 у справі №916/5677/23 та від 27.02.2025 у справі №916/4909/23 та від 28.01.2020 у справі №910/6507/19.

4.3. Зокрема, у такому контексті: кожна зі справ за участю органів Комітету є індивідуальною, з притаманною лише цій справі специфікою та особливостями; наявності/відсутності підстав "виправданості" тривалості розгляду антимонопольної справи та чинників (що стосується положень статей 35, 37-1, 42 Закону щодо строків розгляду антимонопольної справи органами Комітету); факт того, що розгляд антимонопольної справи припав на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), реорганізацію органів Антимонопольного комітету України, військової агресії проти України та повномасштабного вторгнення на територію України, у своїй сукупності є об`єктивним чинником, який має вплив на тривалість розслідування.

4.4. На переконання Відділення АМК, у вирішенні питання щодо строків розгляду антимонопольної справи суди попередніх інстанцій фактично лише обмежилися посиланням на постанову Верховного Суду від 14.05.2024 у справі №910/19008/21 та не надали належної оцінки його доводам на обґрунтування того, що обмеження, які існували в період карантину, бойові дії на території України, в тому числі повномасштабне вторгнення, а також факт реорганізації та передачі справ з Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України мало суттєвий вплив на строк розгляду антимонопольної справи.

4.5. Крім того, поза увагою судів першої та апеляційної інстанції залишились доводи скаржника в частині того, що Товариство, як відповідач в антимонопольній справі, діяло недобросовісно, приховуючи інформацію, яка мала значення для її розгляду.

4.6. Відділення АМК наголошує на відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин правового висновку Верховного Суду у постановах від 14.05.2024 у справі №910/19008/21, від 04.09.2025 у справі №916/5677/23 та від 27.02.2025 у справі №916/4909/23, з тих мотивів, що кожна із справ за участю органів Комітету є індивідуальною, з притаманною лише цій справі специфікою та особливостями. Вказує, що оскільки розгляд антимонопольної справи розпочато до 01.01.2024, то з урахуванням Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 09.08.2023 №3295-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства про захист економічної конкуренції та діяльності Антимонопольного комітету України" (далі - Закон №3295-IX) норми статті 37-1 Закону не підлягають застосуванню у цьому спорі. Натомість частина друга статті 42 Закону визначає, що перебіг строку давності запиняється на час розгляду антимонопольної справи. З огляду на означене скаржник наголошує, що оспорюване рішення Відділення АМК ухвалило відповідно до закону.

5. Позиція інших учасників справи
5.1. Позивач у відзиві на касаційну скаргу заперечив проти доводів скаржника, зазначаючи про їх необґрунтованість, і просив касаційну скаргу Відділення АМК залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

5.2. Від третьої особи відзив на касаційну скаргу до Суду не надходив.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6.1. Суд першої та апеляційної інстанції встановили, що:
- Товариством (Постачальник) і Публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія Херсонобленерго» [далі - Компанія] (Покупець) 21.04.2016 укладено договір №27.11.4/51426 про закупівлю товарів, згідно з яким Постачальник як переможець процедури відкритих торгів від 05.04.2016 зобов`язується поставити Покупцю товари, зазначені в Додатку №1 до цього Договору, а Покупець- прийняти і оплатити такі товари;
- у вимозі від 14.07.2017 №2-25/728 Херсонським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України (Херсонське ОТВ АМК) зазначено, що Херсонським ОТВ АМК на виконання доручення Голови Комітету від 28.02.2017 №13-01/63 протягом квітня-червня 2017 року проведено планову виїзну перевірку дотримання вимог законодавства про захист економічної конкуренції Компанією, в ході якої, зокрема, здійснюється контроль щодо дотримання вимог законодавства про захист економічної конкуренції, створення конкурентного середовища та захист конкуренції у сфері державних закупівель, що пов`язано зокрема, з процедурою закупівлі проведеною Компанією із закупівлі Трансформаторів електричних (3 лота), дата оприлюднення та номер оголошення про результати процедури закупівлі, опублікованого в державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель: Інформаційний бюлетень Вісник державних закупівель 80 (26.04.2016) від 26.04.2016, оголошення №107953. У зв`язку із наведеним запропоновано Товариству протягом 10 календарних днів з дня отримання цієї вимоги надати Херсонському ОТВ АМК витребувану інформацію та копії відповідних документів;
- у відповідь на вимогу позивач листом від 28.07.2017 №0520 зазначив, що Херсонським ОТВ АМК не проводиться розгляд справ чи заяв про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що вказує на незаконність направленої на адресу позивача вимоги;
- розпорядженням Херсонського ОТВ АМК від 11.08.2017 №42-рп/к, справа №39/2-17, розпочато розгляд справи за наявністю в діях Товариства та Підприємства ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів;
- у повідомленні від 16.08.2017 №8-2/1095 Херсонським ОТВ АМК повідомлено позивача, що розпорядженням від 11.08.2017 №42-рп/к розпочато розгляд справи за наявністю в діях Товариства Підприємства та Товариства ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, та направлено до відома копію зазначеного розпорядження адміністративної колегії;
- у вимозі від 16.08.2017 №2-25/787 Херсонським ОТВ АМК зазначено про розгляд справи від 11.08.2017 №39/2-17 за наявністю в діях Підприємства та Товариства ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, зокрема, що пов`язано з процедурою закупівлі проведеною Компанією із закупівлі Трансформаторів електричних (3 лота), дата оприлюднення та номер оголошення про результати процедури закупівлі, опублікованого в державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель: Інформаційний бюлетень Вісник державних закупівель 80 (26.04.2016) від 26.04.2016, оголошення № 107953, у зв`язку з чим запропоновано позивачу протягом 10 календарних днів з дня отримання цієї вимоги надати відділенню витребувану інформацію та копії відповідних документів;
- у відповідь на вказану вимогу позивач листом від 29.07.2017 №0593/1 просив продовжити термін надання інформації, встановлений у вимогі Херсонським ОТВ АМК про надання інформації від 16.08.2017 №2- 25/787 до 26.09.2017;
- листом від 26.09.2017 №066026.09.2017 №0660 позивачем на вимогу від 16.08.2017 №2-25/787 надано запитувану інформацію із документацією конкурсних торгів;
- до листа позивачем також надано:
• розрахунок обґрунтування собівартості продажу товару - Дугогасна котушка (реактор) типу АSR1.0 505kVA/35кV/4-25А/DB-24h з рідким діелектриком для компенсації струму однофазного замикання на землю в електричних мережах класу напруги 35 кВ в комплекті з шунтуючим опором SR в комплекті з регулятором REG-DРА;
• витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.05.2017;
• витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №42278227 від 14.08.2015 щодо нежитлових приміщень (в літ. А) з №1 по №4 (групи приміщень №4) за адресою: м. Київ, вулиця Сікорського Ігоря авіаконструктора, будинок 4Л, приміщення 4;
• договори оренди приміщень від 05.05.2017 №130 та від 10.05.2016 №124, укладені з ПАТ «Компанія Росток» щодо оренди нежитлових приміщень, загальною площею 46,3 метрів квадратних, які розташовані на першому поверсі корпусу №46 за адресою: м. Київ, бульвар Івана Лепсе, 4;
• видаткову накладну від 29.06.2016 №337 про поставку Компанії товару за договором від 21.04.2016 №27.11.4/51426 на суму 2 529 000,00 грн з ПДВ.
• договір про надання послуг з підготовки документації від 15.03.2016 №0121-ПД, укладений з ФОП Головко А.О., з актом про надання послуг від 04.04.2016;
• листування з ФОП Головко А.О. щодо надання електронної версії тендерної документації у зв`язку із розглядом справи Херсонським ОТВ АМК;
• наказ №16/2 від 01.02.2016 Про затвердження штатного розкладу Товариства;
- відповідно до розпорядження Комітету від 28.11.2019 №23-рп «Про реорганізацію територіальних відділень Антимонопольного комітету України» (зі змінами) з 01.06.2020 припинено виконання функцій Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, визначених Положенням про територіальне відділення Антимонопольного комітету України. З 02.06.2020 виконання функцій, що були віднесені до компетенції відділення, розпочато Одеським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України. 03.06.2020 Одеське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України здійснило державну реєстрацію зміни назви на Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України;
- у вимозі про надання інформації від 04.10.2024 №65-02/3561е Відділення АМК повідомило позивача, що ним здійснюється розгляд справи №39/2-17 за ознаками вчинення Підприємством і Товариством порушення, передбаченого пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення торгів (тендерів), дата оприлюднення та номер оголошення про результати процедури закупівлі, опубліковані в державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель: Інформаційний бюлетень Вісник державних закупівель №80 (26.04.2016), оголошення №107953, та просило в 20-денний строк з дня отримання цієї вимоги надати Відділенню АМК документи та запитувану інформацію;
- у відповідь на вказану вимогу позивач листом від 05.11.2024 №273 просив відповідача продовжити термін надання інформації до 07.12.2024.
- листом від 14.11.2024 №65-02/4246е відповідачем погоджено продовження строку надання відповіді на вимогу до 07.12.2024;
- листом від 06.12.2024 №296 позивач за результатами розгляду вимоги відповідача про інформації № 65-02/3561е від 04.10.2024 щодо розгляду справи №39/2-17 повідомлено таке:
• зазначені у вимозі АМКУ питання щодо участь у процедурі закупівлі, підготовки документів та загальних заходів при участі у тендері за оголошенням №107953, опублікованому в інформаційному бюлетені Вісник державних закупівель №80 (26.04.2016) при розгляді справи №39/2-17 вже розглядались Херсонським ОТВ АМК у 2017 році. Тобто більшість запитань за своєю суттю дублюються та відповіді на них вже надавались відповідно до листа-відповіді Товариства. Таким чином, загальний розгляд Відділенням АМК справи № 39/2-17 від 11.08.2017 складає більше 7 років;
• підтвердити рівень рентабельності, покладений в розрахунок відповідних цінових пропозицій з копіями підтверджуючих документів та таке інше на даний час вже також неможливо, оскільки така документація (у тому числі договори, квитанції, рахунки, звіти тощо) знищена після спливу її необхідного терміну зберігання. На підтвердження зазначеного надано копії актів від 09.12.2019 та від 16.12.2020 про зниження певного переліку документів Товариства за 2014 - 2017 роки;
• після спливу 8 років неможливо з`ясувати та визначити комп`ютер з якого здійснювалось завантаження документів для участі в торгах, оскільки техніка та електронні пристрої за цей строк неодноразово переставлялись, ремонтувались, списувались та оновлювались;
• таким чином, позивач зазначає, що на даний час неможливо здійснити додаткове з`ясування обставин, які запитувані за вимогою Відділення АМК від 04.10.2024 для розгляду справи №39/2-17, яка в свою чергу вже розглядалась у 2017 році;
- до листа позивачем серед іншого додано копії актів знищення документів від 09.12.2019 та від 16.12.2020;
- у вимозі від 27.03.2025 №65-02/1457е відповідач просив позивача в 5-денний строк з дня отримання цієї вимоги надати Відділенню АМК таку інформацію: щодо розміру доходу (виручки) Товариства за 2024 рік та копії документів податкової (фінансової) звітності, що підтверджують таку інформацію; копії фінансової звітності (баланс, звіт про фінансові результати) за 2024 рік Товариства;
- листом від 28.03.2025 №65-02/1500е відповідач направив позивачу копію подання з попередніми висновками для можливості надання відповідних зауважень;
- у відповідь на вимогу відповідача від 27.03.2025 №65-02/1457е позивач листом від 11.04.2025 №055 повідомив, що розмір доходу (виручки) Товариства за 2024 рік складає 54 915 242,00 грн, та надав копії відповідних податкових декларацій та фінансової звітності;
- листом від 14.04.2025 №057 позивач просив відповідача розглянути клопотання про закриття справи від 11.08.2017 №39/2-17 без прийняття рішення по суті, у зв`язку зі спливом граничного строку розгляду даної справи, яке додано листа та згідно з яким позивач просив закрити провадження у справі №39/2-17 від 11.08.2017 на підставі статті 37-1, частини першої статті 42, частини п`ятої статті 49 Закону;
- листом від 16.04.2025 позивач надав відповідачу зауваження та заперечення на подання від 28.03.2025 №65-03/81-п з попередніми висновками у справі №39/2-17 від 11.08.2017, згідно з якими позивачем викладені такі заперечення:
• за тендерною документацію учасниками запропоновано предмет закупівлі від одного виробника (пункт 4.1 подання). Зазначені дії учасників торгів маючи ознаки схожості - обрання одного виробника, при цьому це не може свідчити про антиконкурентні узгоджені дії, оскільки такі висновки зроблені на припущеннях, без дослідження цінової політики інших виробників, їх репутації, рейтингу, гарантійних умов, тощо. Відділенням АМК також не встановлено, що до одного і того ж виробника звертались одні й ті ж самі особи щодо закупівлі товару. Крім іншого, позивач зазначає, що юридична особа вільна у виборі співпраці із суб`єктами господарювання (партнерами, контрагентами, тощо) з метою укладання правочинів. договорів, контрактів із визначенням умов обслуговування/гарантій та цінових позицій, в зв`язку з чим учасники торгів могли звернутися до одного виробника у зв`язку з більш вигідними умовами придбання предмету закупівлі, що не досліджувалось Відділенням АМК;
• наявність господарських та фінансових відносин (пункти 4.2, 4.3 подання). Зазначене не свідчать про єдність учасників торгів та/або відсутність між ними конкуренції при участі в тендері у 2016 році, оскільки перебування підприємств Підприємства та Товариства у господарських/фінансових відносинах не суперечить приписам чинного законодавства та не є свідченням узгодженості дій між зазначеними особами при участі в закупівлі. При цьому, незрозуміло як, наприклад, надання Товариством позики Підприємству свідчить про вчинення учасниками торгів антиконкурентних узгоджених дій (спотворення результатів торгів) або яким чином укладення наведених договорів свідчить про наявність попередньої змови учасників торгів, яким чином укладення таких договорів призводить або може призвести до переваги одного з учасників під час конкурентного відбору з метою визначення переможця процедури закупівлі;
• наявність спільного працівника (пункт 4.4 подання). Наведені відомості не є належним доказом, який підтверджує узгоджені дії Підприємства та Товариства, оскільки Відділенням АМК не визначено та не доведено доказів того, яким чином трудові відносини бухгалтера ОСОБА_1 з Товарситва та з Підприємства свідчить про узгодженість дій та спотворення результатів торгів у 2016 році. Відділенням АМК не досліджувалось чи була залучена бухгалтер ОСОБА_1. до участі у тендері, до безпосереднього складання тендерної документації чи формуванні конкурсної пропозиції, а також чи була вона обізнана щодо інформації, яка є конкурсною. Крім іншого, висновки Відділення АМК щодо погодження підприємствами розподілу робіт працівника та відсутність конкуренції між ними, а також щодо спільної господарської діяльності Підприємства та Товариства при участі в тендері є передчасними та безпідставними. Чинним законодавством не встановлено заборони щодо того, що особи, які уповноважені юридичною особою на вчинення певних дій не можуть перебувати у трудових відносинах з іншою юридичною особою;
• зазначені у поданні Відділення АМК факти мають певні ознаки схожості в діях суб`єктів господарювання (Товариства та Підприємства), що не є достатнім доказом наявності попередньої змови та погодження своєї поведінки (антиконкурентних узгоджених дій) під час участі в торгах у 2016 році;
- у заяві від 16.04.2025 №060 про зупинення розгляду справи №39/2-17 від 11.08.2017 позивач просив відповідача зупинити розгляд справі №39/2-17 від 11.08.2017 до розгляду Відділенням АМК клопотання Товариства про закриття розгляду справи №39/2-17;
- за наслідками розгляду клопотання позивача про закриття справи відповідач листом від 21.04.2025 №65-02/2045е повідомив, що ураховуючи те, що справа №39/2-17 розпочата 11.08.2017, до неї не можуть бути застосовані положення статті 37-1 Закону (в редакції від 01.01.2024) щодо граничних строків розгляду справ.

6.2. Суди попередніх інстанцій зазначили, що Відділення АМК рішенням від 24.04.2025 №65/35-р/к (у справі №39/2-17) «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (далі - Рішення АМК) постановило, зокрема:
- визнати, що Підприємство та Товариство вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів), проведених Компанією на закупівлю: ДК 016-2010-27.11.4 Трансформатори електричні (Код за ДК 021-2015-31.17.0 - Трансформатори) лот 1 Реактор дугогасний комбінований напругою 35/кор. З кВ потужністю 505 кВА АБЯ 1,0. Поставляється комплектно з регулятором ДЕЄ-ПРА та шунтуючим опором, (або еквівалент), дата оприлюднення та номер оголошення про результати процедури закупівлі, опублікованого в державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель: Інформаційний бюлетень Вісник державних закупівель 80 (26.04.2016) від 26.04.2016, оголошення №107953;
- за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 1 резолютивної частини Рішення АМК, накласти на товариство з обмеженою відповідальністю Товариство штраф у розмірі 68 000,00 грн.

6.3. Суди першої та апеляційної інстанції вказали, що згідно з оскаржуваним Рішенням АМК відповідачем встановлені у справі обставини щодо узгодженості поведінки Підприємства та Товариства під час підготовки та участі у торгах підтверджується таким.

6.3.1. Подання у складі власних тендерних пропозицій відомостей про предмет закупівлі одного виробника, а саме:
- на виконання вимог Тендерної документації Підприємством з метою участі у Торгах надана Комерційна пропозиція, відповідно до якої у пункті 14 Лот №1 (в формі таблиці) в колонці Найменування товару, виробник, країна походження зазначена інформація, а саме: - Дугогасна котушка (реактор) типу ASR1.0 505kVA/35kV/4-25A/DB-24h з рідким діелектриком для компенсації струму однофазного замикання на землю в електричних мережах класу напруги 35 кВ в комплекті з шунтуючим опором SR в комплекті з регулятором REG-DPA виробник: EGE spol. s r.o. Країна походження: Європейський Союз (Чеська Республіка);
- На виконання вимог Тендерної документації Товариством з метою участі у Торгах надана Комерційна пропозиція, відповідно до якої у пункті 15 Цінова пропозиція (в формі таблиці) в колонці Найменування товару, виробник, країна походження зазначена інформація, а саме: - Дугогасна котушка (реактор) типу ASR1.0 505kVA/35kV/4-25A/DB-24h з рідким діелектриком для компенсації струму однофазного замикання на землю в електричних мережах класу напруги 35 кВ в комплекті з шунтуючим опором SR в комплекті з регулятором REG-DPA. Виробник: EGE spol. s r.o. Країна походження: Європейський Союз (Чеська Республіка);
- отже, на думку Відділення АМК, Товариство та Підприємство з метою участі у Торгах спільно обрали одного і того ж виробника товару, а саме: дугогасної котушки (реактора) типу ASR1.0 505kVA/35kV/4-25A/DB-24h з рідким діелектриком для компенсації струму однофазного замикання на землю в електричних мережах класу напруги 35 кВ в комплекті з шунтуючим опором SR в комплекті з регулятором REG-DPA. Такі обставини свідчать про координацію господарської діяльності відповідачами антимонопольної справи, у тому числі під час підготовки та участі у Торгах.

6.3.2. Підприємство та Товраиство були обізнані щодо господарської діяльності один одного та мали господарські відносини один з одним та під час участі у Торгах, не конкурували, а співпрацювали між собою, та були незацікавлені у забезпечені об`єктивності процедури обрання Замовником переможця у зв`язку з попередньою обізнаністю щодо результатів Торгів, що підтверджується таким:
- листом Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 10.10.2024 №30015/5/26-15-12-07-03 (вх. №65-01/1361-Кі від 21.10.2024) надано реєстри відомостей щодо отриманих та виданих податкових накладних Підприємства та Товариства з номенклатурою товарів (послуг) протягом періоду з 01.01.2016 до 31.12.2016. На підставі отриманої інформації, встановлено, що за період з 01.01.2016 до 31.12.2016 під час здійснення господарських операцій Підприємством, яке виступає продавцем, були виписані покупцю Товариству податкові накладні на суму 176 650,00 грн. Також на підставі отриманої інформації, встановлено, що за період з 01.01.2016 до 31.12.2016 під час здійснення господарських операцій Товариством, яке виступає продавцем, Підприємству виписана податкова накладна на суму 75 000,00 грн;
- листом АТ «ПроКредит Банк» від 15.11.2024 №15-11-24/1/7/БТ (вх. №65-01/1512-Кі від 26.11.2024) надано повний перелік банківських операцій за рахунками Товариства, відкритими в АТ «ПроКредит Банк». Відділенням АМК встановлено, що протягом 2016 року між Товариством і Підприємством відбулося 3 банківських операції на загальну суму 128 040,00 грн.

6.3.3. За результатами аналізу інформації, наданої листом АТ «ПроКредит Банк» від 15.11.2024 №15-11-24/1/7/БТ (вх. №65-01/1512-Кі від 26.11.2024) встановлено, що між Товариством і Підприємством були операції пов`язані з наданням та поверненням фінансової допомоги. Загальна сума отриманих позик складає 211 500,00 грн. Наявність фінансових відносин зумовлює виникнення в суб`єктів, які пов`язані такими відносинами, певних прав та обов`язків, крім того, такі відносини свідчать про те, що відповідачі антимонопольної справи були обізнані щодо діяльності та фінансової спроможності один одного.

6.3.4. Щодо наявності спільних працівників між Товариством і Підприємством:
- у додатках до листів від 17.09.2024 №2600-0704-5/181640 (вх. від 17.09.2024 №65-01/1194-Кі) та від 11.10.2024 №2600-0704-5/198213 (вх. від 11.10.2024 №65-01/1303-Кі) Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві надано перелік осіб, за яких прозвітувало Підприємство та Товариство за січень - грудень 2016 року;
- в ході аналізу інформації, наданої ГУ ПФУ в м. Києві Відділенням у 2016 році виявлена наявність спільного працівника, який одночасно мав трудові відносини з Підприємством і Товариством, а саме: ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера (у Підприємства на посаді головний бухгалтер за сумісництвом, у Товаристві на посаді головний бухгалтер за основним місцем роботи)
- у додатку до листа Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - ГУ ДГІС у м. Києві) від 10.10.2024 №30015/5/26-15-12-07-03 (вх. від 21.10.2024 №65-01/1361-Кі) надано перелік осіб, за яких прозвітувало Підприємство та Товариство за січень - грудень 2016 року;
- в ході аналізу інформації, наданої ГУ ДПС у м. Києві Відділенням у 2016 році виявлена наявність спільного працівника, який одночасно мав трудові відносин з Підприємством і Товариством, а саме: ОСОБА_1 ;
- єдність інтересів відповідачів антимонопольної справи обумовлює зацікавленість у результатах роботи певних осіб одночасно пов`язаних трудовими відносинами з Підприємством і Товариством;
- отже, розподіл цього результату задовольняє Підприємством та Товариство, оскільки в іншому випадку з такими працівниками були б припинені трудові відносини;
- трудові відносини, які виникають між працівником та роботодавцем, зобов`язують працівника виконувати роботу у визначений строк з підляганням внутрішнього трудового розпорядку. У свою чергу, одночасне перебування працівника у трудових відносинах із різними суб`єктами господарювання передбачає необхідність погодження між суб`єктами господарювання, в яких працює відповідний працівник, графіка чи черговості виконаної роботи. Такий погоджений розподіл роботи між суб`єктами господарювання можливий за умови, шо вони не конкурують між собою, а господарську діяльність ведуть скоординовано з метою досягнення спільних результатів;
- в умовах справжньої конкуренції суб`єкти господарювання, які позиціонують себе як конкуренти по відношенню один до одного, будуть уникати ситуації щодо наявності спільних працівників, оскільки такі працівники за матеріальні або інші вигоди можуть вдатись до збирання інформації, у тому числі комерційної таємниці, розголошення якої завдасть шкоди суб`єкту господарювання або надасть неправомірних переваг у конкуренції суб`єкту господарювання, в інтересах якого ця інформація збиралась;
- на думку Відділення АМК, одночасне перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з Підприємством і Товариством свідчить про спільне здійснення відповідачами антимонопольної справи господарської діяльності, у зв`язку з чим Підприємство та Товариство не могли бути не обізнані з діяльністю один одного.

6.3.5. На підставі вищезазначеного в оскаржуваному Рішенні АМК відповідачем зазначено, що вказані факти у своїй сукупності свідчать про те, що на всіх стадіях підготовки тендерних пропозицій для участі у Торгах Підприємство та Товариство були обізнані щодо участі кожного з них у Торгах, що підтверджується, зокрема, таким: подання у складі власних тендерних пропозицій відомостей про предмет закупівлі одного виробника; наявність господарських відносин; наявність між відповідачами антимонопольної справи відносин фінансового характеру (надання/отримання фінансової допомоги); наявність спільного працівника.

6.3.6. Також у Рішенні АМК відповідачем зазначено, що наведене в сукупності свідчить про вчинення Підприємством і Товариством порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої етапі 6 Закону, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результату торгів (тендерів) під час участі у процедурі закупівлі.

6.4. Суд апеляційної інстанції вказав, що Товариство звертаючися до суду першої інстанції із позовом про визнання пунктів 1, 3 Рішення АМК недійсними послалось на те, що в оскаржуваному рішенні відсутні прямі докази, які б вказували на узгодженість дій учасників закупівлі, а також зловживання правом відповідачем у строках розгляду, що має негативні наслідки для позивача.

6.5. Приймаючи рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задовольнив їх в повному обсязі.

6.6. З огляду на вищевикладене, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд зазначив, що Відділенням АМК у межах визначених законом повноважень та відповідно до норм законодавства про захист економічної конкуренції у Рішенні АМК встановлено обставини щодо узгодженості поведінки Підприємства та Товариства під час підготовки та участі у торгах, що підтверджуються: поданням у складі власних тендерних пропозицій відомостей про предмет закупівлі одного виробника, наявністю між вказаними особами господарських відносин з купівлі-продажу та позики, наявністю спільного працівника, який одночасно мав трудові відносини з Підприємством і Товариством, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідями на запити відповідача та доданими до них документами. Наведене свідчить про те, що на всіх стадіях підготовки тендерних пропозицій для участі у торгах позивач та третя особа були обізнані щодо участі кожного з них у торгах, а тому відповідачем у межах визначених законом повноважень, правильно кваліфіковано їх антиконкурентні узгоджені дії та в результаті встановлення порушення законодавства про захист економічної конкуренції застосовано передбачені Законом заходи відповідальності у вигляді накладення штрафу. Водночас у матеріалах справи відсутні та позивачем до місцевого господарського суду не подано жодного належного та допустимого доказу, який би спростовував правомірність і обґрунтованість висновків Відділення АМК стосовно того, що позивача та третя особа допустили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону.

6.7. Стосовно доводів позивача про надмірну тривалість розгляду відповідачем справи №39/2-17, в межах якої було прийнято Рішення АМК, суд апеляційної інстанції зазначив таке.

6.7.1. З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи №39/2-17 розпочато розпорядженням від 11.08.2017 №42-рп/к за наявністю в діях Підприємства та Товариства ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.

6.7.2. В свою чергу, лише 24.04.2025 Відділенням АМК прийнято оскаржуване Рішення АМК та накладено штраф на учасників торгів Товариство та Підприємство по 68 000,00 грн.

6.7.3. Суд апеляційної інстанції виснував, що розгляд антимонопольної справи №39/2-17 тривав з 11.08.2017 до 24.04.2025, що склало 7 років 8 місяців 13 днів. При цьому, проведення розслідування у такий тривалий строк (майже вісім років) за однією процедурою закупівлі з двома учасниками, враховуючи строки притягнення до відповідальності, встановлені у статті 42 Закону, має бути обґрунтоване об`єктивними та поважними причинами, які пов`язані безпосередньо із розглядом справи АМК, як-то складністю справи, поведінкою сторін (відповідачів антимонопольної справи), діями/бездіяльністю відповідних державних органів, у тому числі, АМК тощо.

6.7.4. Суд апеляційної інстанції зазначив, що як вбачається з матеріалів справи, не зважаючи на те, що розгляд справи №39/2-17 розпочато 11.08.2017, запити до державних органів та фінансових установ були надіслані органом АМК лише через 7 років після цього. Так, судом встановлено, що оскаржуване у цій справі Рішення АМК постановлено на підставі отриманої інформації та документів, які були надані органами пенсійного фонду та податкової, а також банківською установою на запити відповідача, надіслані у вересні та жовтні 2024 року. При цьому в матеріалах справи відсутні та до суду не надані докази здійснення відділенням АМК (як адміністративною колегією Херсонського ОТВ АМК, так і Відділенням) жодних повноважень відповідно до Закону України «Про Антимонопольний комітет України» з розгляду справи №39/2-17. Фактично в основу оскаржуваного рішення відповідача покладено відповіді лише на три запити відповідача, а саме відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління ДПС у м. Києві та АТ «ПроКредит Банк».

6.7.5. Суд апеляційної інстанції вказав, що матеріалами справи підтверджується, що позивач, як учасник торгів, також належним чином виконував свої обов`язки щодо своєчасного надання відповідей на запити та вимоги відділення АМК, тобто зі своєї сторони вчиняв активні дії для своєчасного та оперативного розгляду антимонопольної справи, що не може свідчити про затягування розгляду останньої саме з його вини.

6.7.6. Колегія суддів апеляційної інстанції зазначив, що, з огляду на сукупність наявних у матеріалах справи доказів, на яких ґрунтується оскаржуване позивачем Рішення АМК, відповідна антимонопольна справа не є складною, а кваліфікація поведінки учасників торгів, з урахуванням наявної у відповідача документації, своєчасно наданої як учасниками торгів, так і державними органами/фінансовими установами, не потребувала істотних затрат часу, оскільки дозволяла оперативно та конкретно встановити наявність/відсутність ознак пов`язаності відповідачів антимонопольної справи, що зумовила недотримання конкретних засад проведення торгів.

6.7.7. На думку суду апеляційної інстанції, посилання відповідача на проведення реорганізації територіальних відділень Комітету у червні місяці 2020 року, яка відбулася відповідно до розпорядження АМК №23-рп від 28.11.2019 (у редакції розпорядження АМК від 07.05.2020 №5-рп), жодним чином не свідчать про наявність обґрунтованих підстав для надмірної тривалості розгляду антимонопольної справи, оскільки вказані труднощі в організації своєчасного виконання працівниками відповідача своїх професійних обов`язків є виключно проблемою внутрішньої організації роботи такої юридичної особи, а тому зазначені Відділенням АМК підстави не є тими обставинами, які перешкоджали прийняти рішення за результатами розгляду справи у найкоротший строк, адже вони є суб`єктивними (такими, що залежать виключно від організації роботи відповідача), тим більше, що останній, діючи добросовісно, розумно та обачливо, повинен був з достатнім поспіхом вчиняти дії щодо якнайшвидшого розгляду справи.

6.7.8. Суд апеляційної інстанції зазначив, що оскаржуване позивачем Рішення АМК прийнято лише 24.04.2025, у зв`язку з чим позивача було притягнуто до відповідальності поза межами строків давності, встановлених у частині першій статті 42 Закону, за відсутності поважних та об`єктивних причин для пропуску такого строку. Близький за змістом висновок щодо вибору і застосування норми права щодо спірних правовідносин викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №916/4909/23, який колегія суддів апеляційної інстанції в силу приписів частини четвертої статті 236 ГПК України врахував до спірних правовідносин.

6.7.9. Суд апеляційної інстанції вказав, що розгляд Відділенням АМК антимонопольної справи №39/2-17 протягом майже 8 років став надмірним тягарем для позивача, беручи до уваги відсутність юридичної визначеності і остаточності щодо вирішення питання порушення/непорушення ним Закону, що було предметом розгляду антимонопольної справи. Розгляд АМК антимонопольної справи протягом тривалого часу також позбавляє учасника такої справи належного захисту, з огляду на втрату можливості надавати докази, які можуть втратити достовірність і повноту з плином часу, що також безпідставно не враховано відповідачем.

6.7.10. Враховуючи те, що загальна тривалість розгляду антимонопольної справи не відповідає принципу верховенства права, як одному з основних принципів демократичного суспільства, за відсутності обґрунтованих, об`єктивних та поважних причин для зволікання відповідачем з прийняттям рішення у такій справі, що призвело до притягнення позивача до відповідальності поза межами строків давності, передбачених частиною першою статті 42 Закону, суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позову.

6.7.11. Щодо посилання апелянта на те, що розгляд справи припав на період дії карантину, реорганізацію органів Комітету, військової агресії проти України та повномасштабного вторгнення на територію України, які в сукупності є об`єктивними чинниками, які вплинули на тривалість розгляду справи (з відсилкою на висновки викладені Верховним Судом у постанові від 15.07.2025 у справі №910/2415/24), колегія суддів апеляційної інстанції зазначила таке.

6.7.12. Як відзначив Верховний Суд у постанові від 03.03.2026 у справі №910/12568/24, Верховний Суд у постанові від 15.07.2025 у справі №910/2415/24 не надавав універсального для всіх справ, за участю органів АМК, правового висновку про те, що сама по собі гостра респіраторна хвороба COVID-19, спричинена коронавірусом SARS-CoV-2, та саме по собі повномасштабне вторгнення є апріорі об`єктивною обставиною тривалого розгляду органами АМК антимонопольних справ.

6.7.13. Суд апеляційної інстанції вказав, що у цій справі Відділення АМК не пояснило, що стало на заваді прийняти відповідне рішення до 2020 року (введення карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби) та/або до 22.02.2022 (початок повномасштабного вторгнення та введення воєнного стану). Відповідачем не надано до суду жодних доказів вчинення відповідних дій до початку дії карантину у березні 2020 року, тобто протягом більш ніж 2,5 роки після початку розгляду справи. Також, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що запроваджені дії карантину, реорганізацію органів АМК та військова агресія проти України та повномасштабне вторгнення на територію України дійсно вплинули та об`єктивно позбавили відповідача можливості своєчасного розгляду справи.

6.7.14. Суд апеляційної інстанції зазанчив, що як правильно вказано місцевим господарським судом, само по собі посилання на наявність таких обставин не свідчить про неможливість роботи відповідача як держаного органу, робота якого не зупинялась, як на період дії карантину, так і на період діє воєнного стану.

6.7.15. Суд апеляційної інстанції вказав, що спростовуються наявними матеріалами справи й доводи апелянта стосовно недобросовісності позивача, оскільки як вже було вказано вище, Товариство не приховувало жодної інформації та на всі запити відповідача надавало затребувані документи та пояснення.

6.7.16. Не заслуговують на увагу, на думку суду апеляційної інстанції, й твердження відповідача про те, що тривалий розгляд справи жодним чином не вплинув на права позивача, у тому числі майнові, оскільки як вже було вказано вище, розгляд антимонопольної справи Відділення АМК став надмірним тягарем для Товариства, з огляду на відсутність юридичної визначеності і остаточності щодо вирішення питання відповідності дій останнього вимогам Закону протягом значеного періоду часу, майже 8 років з моменту початку розгляду справи.

6.7.17. До того ж, колегія суддів апеляційної інстанції врахувала той факт, що підприємство позивача відповідно до наявного у справі витягу з наказу Міністерства енергетики України від 15.07.2024 №259 визначено критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Відповідно, притягнення його до відповідальності за оскаржуваним рішенням АМК поза межами строків давності може мати негативні наслідки в умовах наявної військової агресії та триваючих обстрілів об`єктів енергетичної інфраструктури, а також в силу вимог пункту 4 частини першої статті 17 Закону України «Про публічні закупівлі» призводить до відмови участі у процедурі закупівлі протягом останніх трьох років.

6.7.18. Суд апеляційної інстанції зазначив, що:
- з 01.01.2024 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства про захист економічної конкуренції та діяльності Антимонопольного комітету України" від 09.08.2023 №3295-IX (далі - Закон №3295-IX), яким суттєво змінено правила проведення перевірок суб`єктів господарювання, у тому числі і вчинення окремих процесуальних дій з боку органів Антимонопольного комітету України в аспекті забезпечення дотримання прав суб`єктів господарювання;
- загальною метою вищенаведеного закону є наближення підходів до застосування українського антимонопольного законодавства до підходів, які застосовуються в Європейському Союзі задля підвищення ефективності застосування українського законодавства;
- зокрема, Законом №3295-IX внесені зміни до Закону та доповнено його положення статтею 37-1 "Строки розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції";
- відповідно до положень наведеної норми: справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції розглядаються органами Антимонопольного комітету України протягом розумного строку, але не більше трьох років з дня прийняття розпорядження про початок розгляду справи, якщо інше не передбачено цим Законом (частина перша цієї статті). За наявності обґрунтованих підстав, що перешкоджають розгляду справи у строк, визначений частиною першою цієї статті, органи Антимонопольного комітету України можуть продовжити цей строк, але не більше ніж на два роки, про що письмово повідомляються особи, які беруть участь у справі (частина друга цієї статті). До строку розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції не зараховується час зупинення розгляду справи відповідно до частини другої статті 38 цього Закону (частина третя цієї статті). Якщо протягом граничних строків розгляду справи, передбачених частинами першою та другою цієї статті, органом Антимонопольного комітету України рішення не прийнято, справа підлягає закриттю на підставі абзацу сьомого частини першої статті 49 цього Закону (частина четверта цієї статті);
- хоча Законом №3295-IX не встановлено зворотну дію в часі його норм, однак правозастосування положень статей 42, 59 Закону у сукупності з положеннями статей 1, 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у повній мірі також узгоджується з концепцією та метою цього Закону, зокрема, в аспекті забезпечення дотримання прав суб`єктів господарювання на розумність строку розгляду питання щодо наявності/відсутності у його діях порушень конкурентного законодавства.

6.7.19. Суд апеляційної інстанції вказав, що у цьому випадку, як правильно встановлено судом першої інстанції, позивачем було надано антимонопольному органу відповідні пояснення та витребувані документи ще у 2017 році на вимогу Херсонського ОТВ АМК, тобто зі своєї сторони позивач вчиняв активні дії для своєчасного та оперативного розгляду антимонопольної справи, що також не свідчить про поважність затягування розгляду справи.

6.7.20. За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції виснувала, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

6.7.21. Як встановлено вище, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів апеляційної інстанції та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції. Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції не взяла до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин цієї справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

6.7.13. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

7. Межі та порядок розгляду справи судом касаційної інстанції
7.1. Верховний Суд ухвалою від 13.05.2026, зокрема, відкрив касаційне провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.

7.2. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.3. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
8. Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
8.1. Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.2. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.3. При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника.

8.4. Отже, відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

8.5. Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.03.2024 у справі №191/4364/21, ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 902/1076/24, від 09.08.2024 у справі №127/22428/21, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №753/11009/19, від 27.07.2021 у справі №585/2836/16-ц, в яких означено, що висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору.

8.6. При цьому наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

8.7. Що ж до визначення подібних правовідносин за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, то в силу приписів статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд звертається до пунктів 25, 26, 32 правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19.

8.8. Предметом судового розгляду у цій справі є визнання недійсними Рішення АМК, відповідно до якого визнано, що Товариство вчинило порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону, у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, у частині, що стосується позивача.

8.8.1. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:
- оскаржуване рішення в частині, що стосується позивача, є незаконним та необґрунтованим внаслідок неповного з`ясування та доведення обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права;
- відповідачем порушено норми Закону у частині своєчасності та розумності строків розгляду справи та притягнення позивача до відповідальності поза межами строків визначених у Законі, що відповідно до частини першої статті 59 Закону є підставою для визнання протиправним та скасування рішення.

8.9. Скаржник у контексті підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, вказує низку постанов Верховного Суду (дивись пункт 4.2 цієї постанови).

8.10. Предметом розгляду справи №910/2415/24 було визнання недійсним рішення АМК, відповідно до якого визнано, що, зокрема, позивач вчинив порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону, у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.

8.8.1. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення є незаконним і необґрунтованим внаслідок неповного з`ясування та доведення обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права.

8.9. Предметом розгляду справи №916/5677/23 було визнання недійсним і скасування низки пунктів резолютивної частини рішення адміністративної колегії територіального відділення АМК у частині визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону.

8.9.1. Позовні вимоги обґрунтовані недоведеністю відповідачем наявності обставин, які в силу приписів законодавства про захист економічної конкуренції є обов`язковими для кваліфікації поведінки позивача як антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, та, як наслідок, застосування до останнього заходів відповідальності у вигляді накладення штрафу.

8.10. Предметом розгляду справи №916/4909/23 було визнання недійсним рішення територіального відділення АМК у частині визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону.

8.10.1. Позовні вимоги обґрунтовані недоведеністю відповідачем наявності обставин, які в силу приписів законодавства про захист економічної конкуренції є обов`язковими для кваліфікації поведінки позивача як антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, та, як наслідок, застосування до останнього заходів відповідальності у вигляді накладення штрафу.

8.11. Предметом розгляду справи №910/6507/19 було визнання недійсним рішення Комітету у частині визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону.

8.11.1. Позовні вимоги мотивовано тим, що рішення АМК не містить будь-яких належних і достовірних доказів вчинення позивачем порушень законодавства, у зв`язку з чим його дії не мають ознак антиконкурентної узгодженої поведінки.

8.12. З огляду на викладене вище, ця справа та справи №910/2415/24, №916/5677/23, №916/4909/23, №910/6507/19 (дивись пункти 8.8 - 8.8.1, 8.10 - 8.11.1 цієї постанови) є схожими в частині, що стосується предмета позову (визнання недійсним/скасування рішення АМК у частині, що стосується позивача), підстави позову (позивачі, зокрема, вказували на тривалий розгляд антимонопольної справи органом АМК), за однаковим нормативно-правовим регулюванням кваліфікації та притягнення за правопорушення, а саме за пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону, що вказує на схожість спірних правовідносин в означених справах.

8.13. Верховний Суд наголошує, що неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.

8.13.1. Сама по собі різниця судових рішень не свідчить про безумовне підтвердження незастосування правового висновку.

8.14. Узагальнені доводи касаційної скарги зводяться до того, що Відділення АМК не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що Товариство притягнуто до відповідальності з порушенням строку давності, визначеного статтею 42 Закону.

8.15. Скаржник вказує, що під час розгляду справи Відділенням АМК зазначалися об`єктивні обставини тривалості розгляду антимонопольної справи №39/2-17, які обумовлені тим, що розгляд справи припав на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), реорганізацію органів Комітету, військової агресії проти України та повномасштабного вторгнення на територію України. На думку відповідача, що ці обставини у сукупності є об`єктивними чинниками, які вплинули на тривалість розслідування про що вказує Верховний Суд у своїй постанові від 15.07.2025 у справі №910/2415/24.

8.16. Верховний Суд виходить з того, що Суд, передаючи справу на новий розгляд, у постанові від 15.07.2025 у справі №910/2415/24 вказав, зокрема, таке:
«Крім того, Суд вважає за необхідне зазначити, що поза увагою суду апеляційної інстанції також залишились ті обставини, що розгляд антимонопольної справи № 38/41-р-02-05-17 припав на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), реорганізацію органів АМК, військової агресії проти України та повномасштабного вторгнення на територію України, що, відповідно, також є об`єктивним чинником, який вплинув на тривалість розслідування».

8.17. Втім, Верховний Суд у пункті 8.37 постанови від 03.03.2026 у справі №910/12568/24 стосовно зазначеного у постанові від 15.07.2025 у справі №910/2415/24 вказав таке: «Верховний Суд не надавав універсального для всіх справ, за участю органів АМК, правового висновку про те, що сама по собі гостра респіраторна хвороба COVID-19, спричинена коронавірусом SARS-CoV-2, та саме по собі повномасштабне вторгнення є апріорі об`єктивною обставиною тривалого розгляду органами АМК антимонопольних справ.».

8.18. Суд у контексті доводів касаційної скарги, наведених у пункті 8.15 цієї постанови, та встановлених судами попередніх інстанцій у цій справі обставин, наголошує, що Верховним Судом, сформований у постанові від 28.01.2020 у справі №910/6507/19 (на яку покликається скаржник) висновок такого змісту: «кожна зі справ за участю органів АМК є індивідуальною, з притаманною лише даній справі специфікою та особливостями».

8.19. Колегія суддів відзначає, що зі змісту оскаржуваних рішення та постанови вбачається, що як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій (дивись розділ 6 цієї постанови, а саме пункти 6.7 - 6.7.20) під час оцінки аргументів учасників справи у контексті наявності/відсутності порушень щодо тривалості розгляду антимонопольної справи наведено мотиви/аргументи, відповідно до яких суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у цій справі.

8.20. Так, Суди попередніх інстанцій надали оцінку доводам і покликанням відповідача, зазначивши, зокрема, таке:
- розгляд антимонопольної справи №39/2-17 тривав з 11.08.2017 до 24.04.2025, що склало 7 років 8 місяців 13 днів;
- проведення розслідування у такий тривалий строк (майже вісім років) за однією процедурою закупівлі з двома учасниками, враховуючи строки притягнення до відповідальності, встановлені у статті 42 Закону, має бути обґрунтоване об`єктивними та поважними причинами, які пов`язані безпосередньо із розглядом справи АМК, як-то складністю справи, поведінкою сторін (відповідачів антимонопольної справи), діями/бездіяльністю відповідних державних органів, у тому числі, АМК тощо;
- розгляд справи №39/2-17 розпочато 11.08.2017, запити до державних органів та фінансових установ були надіслані органом АМК лише через 7 років після цього; 
- Рішення АМК постановлено на підставі отриманої інформації та документів, які були надані органами пенсійного фонду та податкової, а також банківською установою на запити відповідача, надіслані у вересні та жовтні 2024 року;
- у матеріалах справи відсутні та до суду не надані докази здійснення відділенням АМК (як адміністративною колегією Херсонського ОТВ АМК, так і Відділенням) жодних повноважень відповідно до Закону України «Про Антимонопольний комітет України» з розгляду справи №39/2-17;
- фактично в основу оскаржуваного рішення відповідача покладено відповіді лише на 3 (три) запити відповідача, а саме відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління ДПС у м. Києві та АТ «ПроКредит Банк»;
- матеріалами справи підтверджується, що позивач, як учасник торгів, також належним чином виконував свої обов`язки щодо своєчасного надання відповідей на запити та вимоги відділення АМК, тобто зі своєї сторони вчиняв активні дії для своєчасного та оперативного розгляду антимонопольної справи, що не може свідчити про затягування розгляду останньої саме з його вини;
- антимонопольна справа не є складною, а кваліфікація поведінки учасників торгів, з урахуванням наявної у відповідача документації, своєчасно наданої як учасниками торгів, так і державними органами/фінансовими установами, не потребувала істотних затрат часу, оскільки дозволяла оперативно та конкретно встановити наявність/відсутність ознак пов`язаності відповідачів антимонопольної справи, що зумовила недотримання конкретних засад проведення торгів;
- посилання відповідача на проведення реорганізації територіальних відділень Комітету у червні місяці 2020 року, яка відбулася відповідно до розпорядження АМК №23-рп від 28.11.2019 (у редакції розпорядження АМК від 07.05.2020 №5-рп), жодним чином не свідчать про наявність обґрунтованих підстав для надмірної тривалості розгляду антимонопольної справи, оскільки вказані труднощі в організації своєчасного виконання працівниками відповідача своїх професійних обов`язків є виключно проблемою внутрішньої організації роботи такої юридичної особи, а тому зазначені Відділенням АМК підстави не є тими обставинами, які перешкоджали прийняти рішення за результатами розгляду справи у найкоротший строк, адже вони є суб`єктивними (такими, що залежать виключно від організації роботи відповідача), тим більше, що останній, діючи добросовісно, розумно та обачливо, повинен був з достатнім поспіхом вчиняти дії щодо якнайшвидшого розгляду справи;
- розгляд Відділенням АМК антимонопольної справи №39/2-17 протягом майже 8 років став надмірним тягарем для позивача, беручи до уваги відсутність юридичної визначеності і остаточності щодо вирішення питання порушення/непорушення ним Закону, що було предметом розгляду антимонопольної справи. Розгляд АМК антимонопольної справи протягом тривалого часу також позбавляє учасника такої справи належного захисту, з огляду на втрату можливості надавати докази, які можуть втратити достовірність і повноту з плином часу, що також безпідставно не враховано відповідачем;
- у цій справі Відділення АМК не пояснило, що стало на заваді прийняти відповідне рішення до 2020 року (введення карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби) та/або до 22.02.2022 (початок повномасштабного вторгнення та введення воєнного стану);
- відповідачем не надано до суду жодних доказів вчинення відповідних дій до початку дії карантину у березні 2020 року, тобто протягом більш ніж 2,5 роки після початку розгляду справи;
- також, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що запроваджені дії карантину, реорганізацію органів АМК та військова агресія проти України та повномасштабне вторгнення на територію України дійсно вплинули та об`єктивно позбавили відповідача можливості своєчасного розгляду справи;
- по собі посилання на наявність таких обставин не свідчить про неможливість роботи відповідача як держаного органу, робота якого не зупинялась, як на період дії карантину, так і на період діє воєнного стану;
- у цьому випадку позивачем надано антимонопольному органу відповідні пояснення та витребувані документи ще у 2017 році на вимогу Херсонського ОТВ АМК, тобто зі своєї сторони позивач вчиняв активні дії для своєчасного та оперативного розгляду антимонопольної справи, що також не свідчить про поважність затягування розгляду справи.

8.21. Отже, суди попередніх інстанцій навели міркування, з яких виходили судді першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог і постанову про відмову у задоволенні апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції, такі міркування та мотиви наведені крізь призму оцінки складності антимонопольної справи, поведінки сторін (відповідачів антимонопольної справи), діями/бездіяльністю Відділення АМК з урахуванням обставин цієї справи, які встановлені судами (дивися розділ 6 цієї постанови).

8.22. Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що суди першої та апеляційної інстанцій здійснили оцінку тривалості розгляду антимонопольної справи Відділенням АМК не формально, а з урахуванням конкретних обставин цієї справи, що в повній мірі узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, а саме:

« 8.27. У кожній конкретній справі тривалість її розгляду підлягає оцінці крізь призму індивідуальних обставин, які об`єктивно впливали на перебіг провадження. Оцінка тривалості розгляду справи має здійснюватися не формально, а з урахуванням конкретних обставин» (постанова від 31.03.2026 у справі №922/3008/24);

« 8.33. Тобто суди в кожній конкретній справі досліджують та оцінюють тривалість розгляду антимонопольної справи, надаючи мотивовану оцінку аргументам як позивача, так і АМК, та встановлюючи наявність/відсутність індивідуальних обставин, які вплинули на тривалість такого розгляду та чи були при цьому порушені права позивача та оцінка тривалості розгляду справи має здійснюватися не формально, а з урахуванням конкретних обставин справи, у тому числі чи доведено/не доведено, встановлено/не встановлено порушення відповідачем антимонопольної справи законодавства про захист економічної конкуренції за кваліфікацією, визначеною АМК» (постанова від 18.06.2026 у справі №910/7256/25).

8.23. У контексті доводів касаційної скарги Верховний Суд зазначає про те, що відповідно до положень статті 42 Закону, яка не зазнавала змін з моменту прийняття Закону:
- суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктами 13-16 статті 50 цього Закону, становить три роки з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення (частина перша);
- перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (частина друга).

8.24. Стосовно статті 35 Закону, то Верховний Суд неодноразово та послідовно зазначав, що її аналіз дає підстави для висновку, що у цій статті визначено перелік дій, які підпадають під поняття визначення «розгляд справи», зокрема, це збір та аналіз доказів (документів, висновків експертів, пояснень осіб, іншої інформації).

8.25. Відповідач не вказує та не обґрунтовує, що протягом строку з моменту початку розгляду антимонопольної справи та до ухвалення Рішення АМК Відділення АМК вчиняло протягом майже восьми років активні дії, які підпадають під поняття визначення «розгляд справи».

8.26. Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом розгляду Відділенням АМК було всього один епізод з двома учасниками торгів, а обставини обміну між учасниками торгів інформацією були з`ясовані на підставі дослідження документів, які були подані, зокрема, Товариством та фактично в основу оскаржуваного рішення відповідача покладено відповіді лише на три запити Відділення, а саме відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління ДПС у м. Києві та АТ «ПроКредит Банк».

8.27. Відділення АМК ні під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанціями, ні в касаційній скарзі, не обґрунтувало у чому саме полягає складність дослідження документів, які містилися в антимонопольній справі та були покладені в основу оскаржуваного Рішення АМК, та чим обумовлено проведення такого аналізу протягом майже 8 років.

8.28. Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що дійсно положення частини другої статті 42 Закону визначають, що перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органом АМК антимонопольної справи. Водночас наведені положення ніяким чином не скасовують, підміняють та / або продовжують строки, визначені у частині першій цієї статті. Також, в силу положень статті 19 Конституції України та пункту 1 статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» не наділяють правом органи АМК щодо притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності за порушення конкурентного законодавства поза межами, визначеними у частині першій статті 42 Закону.

8.29. Суд наголошує, що тривалість розгляду антимонопольної справи, що майже вдвічі перевищує строк притягнення до відповідальності в силу положень статті 42 Закону, очевидно свідчить про нерозумність такого строку та не відповідність принципу належного врядування.

8.30. Також, слід зазначити, що у цій справі Відділення АМК не пояснило, що стало на заваді прийняти відповідне рішення до 2020 року (введення карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби) та/або до 22.02.2022 (початок повномасштабного вторгнення та введення воєнного стану), так і не надало доказів утруднення розгляду справи під час реорганізації АМК.

8.31. У контексті покликань скаржника, означених у касаційній скарзі, Верховний Суд наголошує, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню, водночас, у цій справі суди першої та апеляційної інстанцій застосували норму права, яка підлягає застосуванню для регулювання спірних правовідносин, витлумачивши її таким чином, що повністю відповідає актуальній судовій практиці.

8.32. Отже, покликання скаржника про те, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права не знайшли свого підтвердження.

8.33. Також, у контексті доводів відповідача слід наголосити на тому, що у цьому конкретному випадку бездіяльність Відділення АМК і розгляд антимонопольної справи протягом майже 8 років, що перевищує майже вдвічі строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, визначеного у статті 42 Закону, не відповідає принципу «належного урядування», з огляду на таке.

8.33.1. Верховний Суд наголошує, що принцип «належного урядування» передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи мають діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення ЄСПЛ у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява №33202/96, пункт 120; "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява №48939/99, пункт 128; "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, пункт 72; "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункт 51).

8.33.2. Суд послідовно наголошував, що у вирішенні спору про наявність/відсутність підстав для визнання недійсним рішення АМК та застосуванні положень статті 59 Закону у сукупності з положеннями частини другої статті 42 Закону та частини другої статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» щодо спеціальних процесуальних засад діяльності АМК, важливим у цьому аспекті є застосування положень частин першої та другої статті 42 Закону у сукупності та дотримання АМК строків давності, встановлених у цій статті.

8.33.3. АМК як державний орган із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель (частина перша статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України"), будує свою діяльність на принципах:
- законності;
- гласності;
- захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів (стаття 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

8.33.4. Господарські суди у розгляді справ про визнання недійсними рішень АМК не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами АМК, але при цьому зобов`язані перевіряти правильність застосування органами АМК відповідних правових норм (правова позиція, викладена у низці постанов Верховного Суду, у тому числі, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/23000/17).

8.33.4. Водночас, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися органом свавільно, а суд повинен мати можливість переглянути рішення, прийняті на підставі реалізації цих дискреційних повноважень, що є запобіжником щодо корупції та свавільних рішень в умовах максимально широкої дискреції державного органу (пункт 75 постанови від 02.07.2019 у справі №910/23000/17).

8.33.5. Стосовно визначення поняття «дискреційні повноваження», то слід зазначити, що відповідно до пункту 7 частини першої статті 2 Закону України «Про адміністративну процедуру», який що хоча і не регламентує відносини щодо захисту економічної конкуренції та не застосовується АМК під час розгляду справ щодо антиконкурентних узгоджених дій, втім, Верховний Суд звернув увагу саме щодо визначення на рівні законодавства, що таке дискреційні повноваження, а саме: це повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

8.33.6. Вказане вище визначення поняття «дискреційне повноваження» відповідає його тлумаченню, яке здійснювалося, зокрема, Верховним Судом під час розгляду справ щодо оскарження рішень АМК, з урахуваннями Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи, Венеційської комісії Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №К(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, тощо.

8.33.7. Верховний Суд під час розгляду справ, за участю АМК та його відділень, послідовно висновував про те, що:
- дискреційні повноваження АМК мають узгоджуватися з конституційним принципом верховенства права, та такими його елементами, як юридична визначеність та заборона свавілля;
- при реалізації дискреційного повноваження суб`єкт зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог;
- ураховуючи, зокрема, статтю 19 Конституції України, приписи Закону, Закону України «Про Антимонопольний комітет України», під час прийняття рішення АМК має переслідувати лише ту мету, задля якої його наділено такими повноваженнями; дотримуватись принципу об`єктивності й безсторонності, враховуючи лише ті чинники, які стосуються конкретної справи; дотримуватися принципу рівності перед законом, не допускаючи несправедливої дискримінації; забезпечувати належну рівновагу між несприятливими наслідками, які його рішення може мати для прав, свобод чи інтересів осіб, та переслідуваною при цьому метою; приймати своє рішення в межах строку, прийнятного під кутом зору питання, яке вирішується; забезпечувати послідовне застосування загальних нормативно-правових приписів з одночасним врахуванням конкретних обставин кожної справи, пропорційності, розумності строку, обґрунтованості;
- критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності такого суб`єкта, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття;
- cуд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) АМК поза межами перевірки за критеріями, визначеними у статті 19 Конституції України та статті 59 Закону;
- завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням суду є контроль за легітимністю прийняття рішень. Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу;
- критеріями перевірки законності оспорюваного рішення є конституційні положення про те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (формальний критерій), а складові принципу верховенства права дають суду підстави досліджувати зміст ухваленого (сутнісний критерій) на предмет відповідності легітимній меті, недискримінації, пропорційності, тощо;
- дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки, згідно з частиною другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

8.34. Суд акцентує, що, переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", а не "факту", отже, відповідно до статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.

8.35. Верховний Суд в силу імперативних положень частини другої статті 300 ГПК України позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по-новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.

8.36. Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що у справі, яка розглядається, судами першої та апеляційної інстанцій надано оцінку поданим сторонами доказам, якими вони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, до переоцінки яких в силу приписів статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції вдаватись не може, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 73-80, 86, 300 ГПК України.

8.37. Отже, підстави касаційного оскарження передбачені пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України та доводи касаційної скарги, з огляду на викладене вище не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування оскаржуваних судових рішень та ухвалення нового рішення про відмову у задоволені позову відсутні.

8.38. Верховний Суд окремо вважає за необхідне вказати, що у прийнятті цієї постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейський суд з прав людини від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

8.39. Верховний Суд зазначає, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень, наявність яких скаржником у цій справі аргументовано не доведено.

8.40. Верховний Суд бере до уваги та вважає прийнятними доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу, в тих частинах, які узгоджуються з вказаними вище висновками Верховного Суду, наведеними у цій постанові.

8.41. Враховуючи спірний характер правовідносин сторін, наведена міра обґрунтування цього судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

8.42. Учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
9.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

9.2. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

9.3. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не підтвердилися та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, а тому касаційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення.

10. Судові витрати
10.1. Судовий збір сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції покладається на скаржника, оскільки, Верховний Суд касаційну скаргу відповідача залишає без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 03.12.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 у справі №916/2011/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов

Суддя Т. Малашенкова

Постанова ухвалена з окремою думкою судді Бенедисюка І.М.

Відповідно до частини третьої статті 314 ГПК України постанова оформлена суддею Малашенковою Т.М