ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 р.	Справа № 520/6763/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Семененко М.О.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Григоренко І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2026, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, у справі № 520/6763/23
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області    
про визнання бездіяльності протиправною та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення по справі №520/6763/23, в якій просив суд:
- змінити спосіб та порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі № 520/6763/23 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі № 520/6763/23 грошову суму у розмірі 867363,00 грн.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2026 заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення по справі про зміну способу та порядку виконання рішення по справі №5206763/23- задоволено.
Змінено спосіб та порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі № 520/6763/23 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі № 520/6763/23 різниці в пенсії ОСОБА_1 за період з 01.02.2022 по 31.01.2024 року в розмірі 867363 (вісімсот шістдесят сім тисяч триста шістдесят три) грн. 00 коп.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області (далі - відповідач, апелянт, ГУПФУ в Харківській області) подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2026 року по справі №520/6763/23 та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у справі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що в заяві про встановлення зміну способу та порядку виконання судового рішення позивач просить змінити спосіб та порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі № 520/6763/23 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі № 520/6763/23 грошову суму у розмірі 867363,00 грн. Однак, сума у розмірі 867363,00 грн є нарахованою різницею в пенсії за період з 01.02.2022 по 31.01.2024 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі № 520/28362/23 (вказана інформація міститься у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.08.2025 № 2000-0408-8/129719, який є в матеріалах справи). Таким чином, позивач просить суд стягнути грошову суму 867363,00 грн з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду № 520/6763/23, але грошова сума у розмірі 867363,00 грн є нарахованою різницею в пенсії на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/28362/23. За таких обставин зміна способу чи порядку виконання рішення суду є помилковою, що свідчить про необґрунтованість висновку суду першої інстанції про задоволення заяви.
Відзив на апеляційну скаргу подано не було. Відповідно до частини 4 статті 304 КАС України (далі - КАС України), відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини 2 статті 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін. 
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 у справі №520/6763/23 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у здійсненні з 01.01.2022 перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 30.01.2023 № 14-29 вих-23, виданої Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) провести з 01.02.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) із врахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених станом на 01.01.2022 відповідно до довідки від 30.01.2023 № 14-29 вих-23, виданої Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, з урахуванням фактично виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Рішення набрало законної сили.
Посилаючись на те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 по справі №520/6763/23, яке набрало законної сили 04.08.2023, залишається невиконаним в частині виплати на користь ОСОБА_1 перерахованої пенсії у розмірі 867363,00 грн, не виконується вже більше двох місяців, позивач вважає, що відповідно до частини 3 статті 378 КАС України наявні правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення. 
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення у справі №520/6763/23, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для заміни способу та порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі № 520/6763/23 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі № 520/6763/23 різниці в пенсії ОСОБА_1 за період з 01.02.2022 по 31.01.2024 року в розмірі 867363 (вісімсот шістдесят сім тисяч триста шістдесят три) грн 00 коп.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів встановила таке.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частиною 4 статті 13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до частин 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з вимогами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 29-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.
Вищенаведені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 01.02.2022 у справі № 420/177/20.
Частиною 2 статті 6 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII “Про виконавче провадження” (далі – Закон №1404-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Відповідно до частини 3 статті 33 Закону №1404-VIII за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень”, мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Порядок виконання рішень судів про стягнення коштів з державних органів регулюється Законом України від 05.06.2012 №4901-VI “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень” (далі – Закон №4901-VI в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі Постанова №845).
Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Колегія суддів зазначає, що під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.
Поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.
Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення визначені статтею 378 КАС України.
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат (частина 3 статті 378 КАС України у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024).
Отже, з 19.12.2024 статтю 378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни “зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплати” за перерахованою пенсією на “стягнення” з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Як свідчать матеріали справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 у справі №520/6763/23 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у здійсненні з 01.01.2022 перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 30.01.2023 № 14-29 вих-23, виданої Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) провести з 01.02.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) із врахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених станом на 01.01.2022 відповідно до довідки від 30.01.2023 № 14-29 вих-23, виданої Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, з урахуванням фактично виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Рішення набрало законної сили.
В обґрунтування заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення позивач зазначив, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі № 520/6763/23, з урахуванням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 у справі №520/28362/23, Головним управлінням Пенсійного фонду в Харківській області здійснено перерахунок пенсії у розмірі 868112,4 грн, з яких виплачено мізерну суму - 749,4 грн. На даний час невиплачена сума становить 867363,00 грн. Отже, судове рішення залишається невиконаним в частині виплати на користь ОСОБА_1 перерахованої пенсії у розмірі 867363,00 грн, що стало підставою для звернення до суду із вказаною заявою. Заявник зазначив, що відповідно до ч. 3 ст. 378 КАС України невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
В свою чергу відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що сума у розмірі 867363,00 грн. є нарахованою різницею в пенсії за період з 01.02.2022 по 31.01.2024 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі № 520/28362/23 (вказана інформація міститься у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.08.2025 № 2000-0408-8/129719, який є в матеріалах справи). Таким чином, позивач просить суд стягнути грошову суму 867363,00 грн з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду № 520/6763/23, але грошова сума у розмірі 867363,00 грн є нарахованою різницею в пенсії на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/28362/23. За таких обставин зміна способу чи порядку виконання рішення суду є помилковою, що свідчить про необґрунтованість висновку суду першої інстанції про задоволення заяви. 
Зауважив, що рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. На виконання рішення суду від 16.05.2023 по справі № 520/6763/23, з датою набрання законної сили 04.08.2023, в серпні 2023 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022 із врахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених станом на 01.01.2022 відповідно до довідки від 30.01.2023 №14-29 вих-23, виданої Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, з урахуванням фактично виплачених сум. В результаті проведеного перерахунку нарахована різниця в пенсії відсутня.
Зі змісту наданої на запит позивача відповіді ГУПФУ в Харківській області №2000-0408-8/129719 від 28.08.2025 (а.с. 78), наданої позивачем до заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення, вбачається, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 по справі № 520/28362/23 з датою набрання законної сили 19.12.2023 в січні 2024 року проведено перерахунок пенсії та нараховану різницю пенсії за період з 01.02.2022 по 31.01.2024 в розмірі 868112,40 грн включено до Реєстру судових рішень. Станом на 28.08.2025 реєстраційний номер 602500. На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 по справі №520/8478/24 з датою набрання законної сили 25.07.2024 в серпні 2024 року проведено перерахунок пенсії та нараховано різницю в пенсії за період з 01.03.2022 по 31.08.2024 в розмірі 281185,80 грн включено до Реєстру судових рішень. Станом на 28.08.2025 реєстраційний номер 724328.
Колегія суддів зазначає, що задовольняючи заяву позивача про зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд першої інстанції фактично виходив виключно з доводів заявника про невиконання відповідачем рішення суду у справі № 520/6763/23 в частині виплати на користь ОСОБА_1 перерахованої пенсії у розмірі 867363,00 грн, не перевіривши належним чином такі обставини та не витребувавши у відповідача інформацію щодо стану виконання саме цього судового рішення.
При цьому надана до заяви позивача відповідь ГУПФУ в Харківській області № 2000-0408-8/129719 від 28.08.2025 (а.с. 78) містить інформацію про виконання судових рішень у справах № 520/28362/23 та № 520/8478/24, однак не містить жодних відомостей щодо виконання рішення у справі № 520/6763/23, зокрема, нарахованої суми пенсії на виконання вказаного судового рішення. 
Незважаючи на це, суд першої інстанції не вчинив жодних процесуальних дій, спрямованих на з`ясування фактичного стану виконання рішення у справі № 520/6763/23, зокрема не витребував відповідні докази у відповідача та не перевірив, чи стосується сума 867363,00 грн, на невиплату якої посилається позивач, саме цього судового рішення.
Водночас, як зазначає відповідач в апеляційній скарзі, сума 867363,00 грн є нарахованою різницею пенсії на виконання рішення суду у справі № 520/28362/23, а не у справі № 520/6763/23, у межах якої подано заяву про зміну способу і порядку виконання рішення суду.
Тобто, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження стану виконання або невиконання судового рішення саме у справі № 520/6763/23.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення. Отже, висновки суду першої інстанції є передчасними.
Інші доводи і заперечення сторін по справі, з урахуванням наведеного, на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно зі статтею 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, при прийнятті ухвали про задоволення заяви позивача про зміну способу і порядку виконання судового рішення, дійшов передчасних висновків та порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Отже, апеляційна скарга в частині вимоги скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2026 у справі №520/6763/23 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Водночас, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги в частині ухвалення нового судового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, оскільки вирішення таких вимог, відповідно до частини 1 статті 378 КАС України, належить до повноважень суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити частково.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2026 у справі № 520/6763/23 скасувати.
Справу №520/6763/23 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню. 

Головуючий суддя 		М.О. Семененко	
Судді	   	З.Г. Подобайло   І.С. Чалий   	
Повний текст постанови складено 21.05.2026 року