Справа № 643/17952/25
Провадження № 2/643/4268/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2026  Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Довготько Т.М., 
за участю секретаря судового засідання – Вишнякової Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за Договором № 294363-КС-017 про надання кредиту від 12.05.2024, у розмірі 209 271,92 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 58 000,00грн; суми прострочених платежів по процентах – 142 571,92 грн.; суми прострочених платежів за комісією – 8 700, 00грн. та судовий збір у розмірі 2511,26 грн. (Документ сформований в системі «Електронний суд» 15.10.2025).
Позов обґрунтовано тим, що 12.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір № 294363-КС-017 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 12.05.2024 направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 294363-КС-017 про надання кредиту, а 12.05.2024 відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 294363-КС-017 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 58 000,00 грн. Товариство свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 58 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, внаслідок чого за ним станом на 09.10.2025 утворилась заборгованість за Договором № 294363-КС-017 про надання кредиту в розмірі 209 271,92 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 58 000,00грн; суми прострочених платежів по процентах – 142 571,92 грн.; суми прострочених платежів за комісією – 8 700, 00грн.
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 17.10.2025, справу передано за підсудністю на розгляд до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за зареєстрованим місцем проживання відповідача.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.11.2025, цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Олександрійського районного суду Донецької області. 
Ухвалою Олександрійського районного суду Донецької області від 28.01.2026, цивільну справу передано на розгляд Салтівського районного суду міста Харкова, за фактичним місцем проживання відповідача як ВПО.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.02.2026, справа розподілена судді Довготько Т.М.
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 26.02.2026 провадження по справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано докази. 
У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не подав.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 12.05.2024 направило  ОСОБА_1 , пропозицію (оферта) укласти Договір № 294363-КС-017 про надання кредиту (а.с.65-69).
12.05.2024  ОСОБА_1 , прийняв (акцепт) пропозицію (оферти) укласти Договір № 294363-КС-017 про надання кредиту, на умовах визначених Товариством (а.с.70-74).
Отже, 12.05.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та  ОСОБА_1  укладено Договір № 294363-КС-017 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.59-63).
Відповідно до п. 2.1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес позика» надає Позичальнику кредит у розмірі 58 000,00грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом та комісією у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.
Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що строк кредиту – 24 тижні до 27.10.2024, плата за користування Кредитом є фіксованою та становить: в день 1,15061207%.
Пунктом 2.5 Договору передбачена комісія за надання кредиту у розмірі 8 700, 00 грн. 
Пунктом 3.2.3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.
З витребуваної судом у АТ КБ «ПриватБанк» інформації та Виписки по рахунку за період 12.05.2024 по 27.10.2024, вбачається, що на ім`я  ОСОБА_1  в банку емітовано карту № НОМЕР_1 , на яку 12.05.2024 були зараховані кошти у розмірі 58 000 грн. 
У порушення зазначених умов договору відповідач зобов`язання за договором № 294363-КС-017  про надання кредиту від 12.05.2024 належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 06.10.2025 має заборгованість в розмірі 209 271,92 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 58 000,00грн; суми прострочених платежів по процентах – 142 571,92 грн.; суми прострочених платежів за комісією – 8 700, 00грн. (а.с.51-55).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).
Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Матеріали справи свідчать про те, що Договір № 294363-КС-017  про надання кредиту від 12.05.2024 укладено в електронній формі.
В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною 1 ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ст.ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Суд звертає увагу на те, що сума заборгованості по відсотках нараховувалась в межах строку дії договору з 12.05.2024 року по 27.10.2024 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, - з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
З матеріалів справи слідує, що відповідач отримав кредитні кошти 12.05.2024 року.
Відповідач жодного разу не сплатив заборгованість на погашення тіла кредиту, отже заборгованість за тілом кредиту становить 58 000,00 грн.
Як вбачається з матеріалів справи за період з 12.05.2024 року по 19.08.2024 року процента ставка 1,15061207% в день згідно умовам договору, а отже заборгованість за цей період за відсотками складає у розмірі 66 736,00 грн., що відповідає вимогам ЗУ «Про споживче кредитування».
Між тим, з 20.08.2024 року відсоткова ставка згідно вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» не повинна була перебільшувати 1 %.
Отже, за період з 20.08.2024 року по 27.10.2024 року, тобто за 69 днів, підлягала застосуванню процентна ставка 1% (58 000,00 *1%*69 ), отже за вказаний період підлягає стягненню 40 020 грн.
Таким чином, оскільки відповідачем не було належним чином виконано умови кредитного договору суд вважає, що заборгованість за процентами за користування кредитом підлягає стягненню в розмірі 106 756 грн. згідно умов кредитного договору та з урахуванням вимог вищезазначеного закону.
Тому стягненню з відповідача підлягає заборгованість, що складається із заборгованості за тілом кредиту 58 000,00 грн та відсотків у розмірі 106 756, 00грн., всього 164 756,00 грн.
Що стосується стягнення з відповідача комісії у розмірі 8 700, 00 грн., то суд зазначає наступне.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин 1, 2, 5статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини 1статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною 2статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Водночас, наявність такої комісії вимагає зазначення в кредитному договорі переліку додаткових та супутніх фінансових послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням/поверненням кредиту, що надаються позичальнику, адже само по собі надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку/фінансової установи, й виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).
Отже, умови договору про сплату комісії саме за надання кредиту, тобто за дії, які кредитор здійснює на власну користь, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, та мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків та погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційними.
Встановлена комісія за надання кредиту є невиправданим платежем, що спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже, така умова договору порушує публічний порядок, та є нікчемною.
З огляду на зазначене підстави для задоволення позовних вимог про стягнення комісії за надання кредиту у розмірі 8 700, 00 грн., відсутні. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1983,90 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 294363-КС-017  про надання кредиту від 12.05.2024  у розмірі 164 756 /сто шістдесят чотири тисячі сімсот п`ятдесят шість/ грн 00 коп. яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 58 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах – 106 756, 00 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»  судовий збір у розмірі 1983,90 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 04.05.2026.

Сторони по справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», ЄДРПОУ: 41084239, юридична адреса: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання ВПО за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя - Т.М. Довготько