КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/1173/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Савонюка М.Я., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-
ВСТАНОВИВ:
До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (надалі – відповідач), у якій просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу роботи в районах Крайньої Півночі в період з 21.04.1986 по 10.11.1986, з 11.11.1986 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 08.04.1994 на пільгових умовах, один рік за один рік та шість місяців;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 21.04.2025 перерахунок пенсії ОСОБА_1 за віком із зарахуванням періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 21.04.1986 по 10.11.1986, з 11.11.1986 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 08.04.1994 роки включно у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 21.04.2025 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду в Кіровоградській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі – Закон №1058-IV). У листопаді 2025 року звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, у якій просила зарахувати в пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період з 11.11.1986 по 08.04.1994, з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців. У відповідь отримала лист від 09.12.2025, у якому повідомлено, що обчислення розміру пенсії проводиться з урахуванням страхового стажу 33 роки 11 місяців 25 днів (порахований по 30.04.2025), у тому числі періоди роботи на Руднику імені Матросова Союзного виробничого об`єднаня "Півпічсхідзолото" з 21.04.1986 по 10.11.1986 та в Тенкинському районному вузлі зв`язку з 11.11.1986 по 31.12.1991 (російська федерація), зараховані до страхового стажу в календарному обчислені, оскільки згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 віл 22.07.1983, відомості, які б підтверджували поширення на неї пільг по обчисленню стажу роботи в районах Крайньої Півночі відсутні. Окрім того, також відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 01.01.1992 по 08.04.1994, оскільки російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення.
Не погоджуючись з відмовою у перерахунку пенсії зазначає, що основним документом, що підтверджує факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є трудова книжка. При цьому, факт її роботи в районах Крайньої Півночі у спірні періоди підтверджується записами трудової книжки, довідками відповідних підприємств. Тому вважає, що такий період роботи підлягає пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців
Зауважує, що припинення дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 не впливає на права та обов`язки набуті за час її дії. 
З цих з цих підстав просить позов задовольнити.

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надало суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог.
На обгрунтування заперечень зазначає, що позивачем при зверненні 25.11.2025 недотримано Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого Постановою Правління пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005. На вказану заяву була надана відповідь №12586-13682/С-02/8-1100/25 від 09.12.2025, яка не є рішеннями про відмову у перерахунку пенсії, у зв`язку із чим Головним управлінням не приймалось рішень та не вчинялось дій по відмові в перерахунку пенсії, а розглянуло звернення в порядку Закону України “Про звернення громадян”, у зв`язку із чим заявлені позовні вимоги щодо вирішення спору про перерахунок пенсії є передчасними та необґрунтованими.
Вказує, що періоди роботи позивача на Руднику імені Матросова Союзного виробничого об`єднання “Північсхідзолото” з 21.04.1986 по 10.11.1986 та в Тенкинському районному вузлу зв`язку з 11.11.1986 по 31.12.1991 (російська федерація) зараховані до страхового стажу в календарному обчисленні, оскільки згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 22.07.1983, відомості, які б підтверджували поширення на ОСОБА_1 пільг по обчисленню стажу роботи в районах Крайньої Півночі (дані про заключені трудові договори), відсутні. При цьому, підстави для зарахування до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі з 01.01.1992 по 08.04.1994 відсутні, оскільки російська федерація припинила участь в Угоді.
Зауважує, що пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими відповідними нормативно-правовими актами. 
З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, витребувано у відповідача докази по справі.
Ухвалою суду від 19.03.2026 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху. Запропоновано усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав для його поновлення за весь період його пропуску, а також доказів поважності причин його пропуску.
30.03.2026 до суду позивач подала заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
02.04.2026 ухвалою суду позовну заяву в частині позовних вимог за період з 21.04.2025 по 02.09.2025 залишено без розгляду. Продовжено розгляд справи у частині позовних вимог, що стосуються періоду з 03.09.2025.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та з 21.04.2025 отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV із розрахунку страхового стажу 33 роки 11 місяців 25 днів (порахований по 30.04.2025) (а.с. 52зв.)
25.11.2025 позивач через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою, у якій просила зарахувати в пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період з 11.11.1986 по 08.04.1994, з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців.
Листом від 09.12.2025 № 12586-13682/С-02/8-1100/26 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило позивачу, що періоди її роботи на Руднику імені Матросова Союзного виробничого об`єднання “Північсхідзолото” з 21.04.1986 по 10.11.1986 та в Тенькинському районному вузлі зв`язку з 11.11.1986 по 31.12.1991 (російська федерація) зараховані до страхового стажу в календарному обчисленні, оскільки згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 22.07.1983 відомості, які б підтверджували поширення на неї пільг по обчисленню стажу роботи в районах Крайньої Півночі (дані про заключені трудові договори), відсутні. Крім цього, підстави для зарахування до страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 01.01.1992 по 08.04.1994 відсутні, оскільки російська федерація припинила участь в Угоді. Запропоновано для проведення перерахунку пенсії надати строкові трудові договори про роботу в районах Крайньої Півночі та звернутися до територіального органу ПФУ для їх правової оцінки та можливості проведення перерахунку пенсії (а.с. 27-29).
Відповідно до відомостей з трудової книжки НОМЕР_2 від 22.07.1983, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 11-15), встановлено, що:
- 21.04.1986 позивач прийнята робітником в тематичну партію Рудника імені Матросова Союзного виробничого об`єднання “Північсхідзолото” згідно наказу №86 від 21.04.1986. Звільнена 10.11.1986 у зв`язку з переведенням в Тенькинський районний вузол зв`язку (наказ №240 від 10.11.1986);
- 11.11.1986 прийнята на роботу електромонтером СТС 4 розряду УП АТС по с. Омчак (наказ №109/к від 25.11.1986);
- 04.05.1987 переведена на роботу електромонтером 4 розряду по технічній паспортизації ЛТЦ-1 с. Омчак (наказ №160/к від 29.04.1987);
- 01.10.1987 переведена на роботу електромонтером 4 розряду ЛТЦ-1 (наказ №195 від 28.09.1987);
- 07.05.1988 переведена на роботу електромонтером 4 розряду ЛТЦ -1 (наказ №164 від 11.05.1988);
- 25.04.1991 переведена на роботу електромонтером 4 розряду УП ЛТЦ (наказ №119/к від 24.04.1991);
- 01.05.1993 переведена на роботу електромонтером 5 розряду (наказ №35/к від 18.05.1993);
- 01.07.1994 переведена на роботу електромеханіком АТС (наказ №59/к від 12.07.1993);
- 08.04.1994 наказом №19к від 24.03.1994 позивач звільнена з роботи у зв`язку зі скороченням штату.
Довідкою Магаданської філії Міжрегіональної філії "Далекій схід" Публічного акціонерного товариства міжміського та міжнародного електричного зв`язку "Ростелеком" №0803/05/466-18 від 07.03.2018 підтверджено період роботи позивача з 11.11.1986 по 08.04.1994 електромонтером СТС 4 розряду УП АТС с. Омчак, електромонтером 4 розряду технічної паспортизації ЛТЦ 1 с. Омчак, електромонтером 4 розряду УП ЛТЦ, електромонтером 5 розряду, електромеханіком АТС Тенькинського районного вузлу зв`язку (РУС) Магаданського обласного виробничо-технічного управління зв`язку (ПТУС). Наведено відомості про реорганізацію підприємства-роботодавця (а.с. 20-23).
Також, у довідках №0803/05/466-18 від 07.03.2018 містяться відомості про нараховану ОСОБА_1 заробітну плату за період роботи із січня 1987 року по квітень 1994 року. Зазначено, що з наведених сум здійснювались відрахування у соцстрах у повному обсязі, а з 01.01.1991 – до Пенсійного фонду. Зарплата нарахована з районним коефіцієнтом у розмірі 1,7 (70%) і північними надбавками відповідно до статті 31 Закону "Про гарантії для осіб, що проживають в районах Крайньої Півночі" та не включають виплат компенсаційного характеру (а.с. 16-19).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV.
Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Положеннями статті 9 Закону №1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до пункту 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. 
Згідно зі статтею 62 Закону "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до частини 1 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. 
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. 
Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 №1908-VII "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Підпунктом "д" пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за дин рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.
Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Згідно з пунктом 1, 2 Розділу 1 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Президії Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.67 №530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.60 "Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" і від 26.09.67 "Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.
Відповідно до пункту 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590, робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується в стаж в полуторному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
Системний аналіз вказаних положень дає підстави для висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин:
1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях;
2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 29.09.1967 та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
Відповідно до пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1) до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
За період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. 
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Надання інших додаткових документів, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або у ній містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.
Тобто, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, то відповідними доказами може бути трудова книжка, в якій є наявний штамп підприємства про розповсюдження пільг по обчисленню стажу роботи або довідка роботодавця, в якій зазначено про факт роботи за строковим трудовим договором, період, на який він був укладений, та розповсюдження на особу пільг по обчисленню стажу за цей період.
З огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупності.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 15.01.2021 у справі №348/2319/16-а та від 27.07.2022 у справі №560/755/19.
Як встановлено судом, згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_2 від 22.07.1983 позивач у період з 21.04.1986 по 10.11.1986 працювала у Руднику імені Матросова Союзного виробничого об`єднання “Північсхідзолото” та з 11.11.1986 по 08.04.1994 в Тенькинському районному вузлі зв`язку Магаданського обласного виробничо-технічного управління зв`язку (Магаданська область).
Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 і від 26.09.1967 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10.11.1967.
Згідно Переліку районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.60 і від 26.09.67 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10.11.67, Магаданська область віднесена до районів Крайньої Півночі. 
Отже, сторонами не заперечується, що місцевість, де працювала позивач у спірний період, відносилась до районів Крайньої Півночі і факт її роботи у місцевостях Крайньої Півночі у період з 21.04.1986 по 10.11.1986 та з 11.11.1986 по 08.04.1994 підтверджено записами у трудовій книжці.
Суд звертає увагу, що автентичність записів трудової книжки відповідачем не оспорюється, а періоди роботи з 21.04.1986 по 10.11.1986 та з 11.11.1986 по 31.12.1991 були зараховані до страхового стажу позивача в календарному обчисленні.
Крім того, на підтвердження періодів роботи в Тенькинському районному вузлі зв`язку Магаданського обласного виробничо-технічного управління зв`язку позивачем додатково надано пенсійному органу довідки Магаданської філії Міжрегіональної філії "Далекій схід" Публічного акціонерного товариства міжміського та міжнародного електричного зв`язку "Ростелеком" №0803/05/466-18 від 07.03.2018, у тому числі із зазначенням сум отриманої заробітної плати перебування у відпустках, професій та посад.
Таким чином, періоди роботи ОСОБА_1 з 21.04.1986 по 10.11.1986 та з 11.11.1986 по 31.12.1990 в районах Крайньої Півночі, мають бути обраховані у пільговому обчислені рік роботи за один рік і шість місяців. 
Що стосується зарахування стажу позивача за період роботи з 01.01.1991 по 08.04.1994, суд зазначає наступне. 
13.03.1992 між країнами СНД укладено Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення (далі — Угода про гарантії). У преамбулі зазначено, що Уряди держав учасниць уклали цю Угоду, виходячи з необхідності захисту прав громадян у галузі пенсійного забезпечення, усвідомлюючи, що кожна держава - учасниця Співдружності повинна нести безпосередню відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, визнаючи, що держави - учасниці Співдружності мають зобов`язання щодо непрацездатних осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав - учасниць Угоди, визнаючи необхідність неухильного дотримання зобов`язань за міжнародними угодами, укладеними СРСР з питань пенсійного забезпечення.
При цьому за змістом статті 1 Угоди про гарантії пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 6 Угоди про гарантії встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Відповідно до абзаців 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993 (далі — Угода про трудову діяльність) трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Згідно зі статтею 12 вказаної Угоди про трудову діяльність вона набуває чинності з моменту її підписання сторонами (з 14.01.1993).
Статтею 7 Угоди про трудову діяльність визначено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та двосторонніми угодами в цій галузі.
Зі змісту наведених норм вбачається, що пенсія особі, що звернулась за її призначенням, призначається за нормами законодавства країни, де відбувалась трудова діяльність цієї особи, а пільговий стаж, набутий на території однієї з визначених Угодою держав, визнається іншою державою.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №676/6166/16-а, від 16.04.2020 у справі №555/2250/16-а від 17.06.2020 у справі №646/1911/17, від 21.02.2020 у справі №291/99/17 та від 06.07.2020 у справі №345/9/17.
Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.
Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві зареєстрованому на території російській федерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в російській федерації. Тобто, існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.
Суд зазначає, що припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії, так само, як і прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в зарахуванні стажу роботи позивача, адже такий стаж нею набутий до ухвалення відповідних рішень. 
Крім того, відповідно до пункту 2 статті 13 Угоди про гарантії пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Позиція органу Пенсійного фонду щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи на території російської федерації суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.
Знову ж таки, автентичність записів трудової книжки про відповідні періоди роботи у Тенькинському районному вузлі зв`язку (РУС) Магаданського обласного виробничо-технічного управління зв`язку (ПТУС) відповідачами не оспорюється та підтверджується також довідками №0803/05/466-18 від 07.03.2018.
Як уже зазначено судом, міжнародними угодами визначено взаємне зарахування стажу роботи, набутого у країні учасниці угоди відповідно до законодавства країни-роботодавця. 
Разом з тим, суд звертає увагу, що положення Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993 лише надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.
Проте, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15.01.1993, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991 й нормами Законів України "Про пенсійне забезпечення" і "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права висловлена Верховним Судом у постанові від 17.10.2022 у справі №592/5589/17. 
Таким чином, період роботи позивача на території російської федерації з 01.01.1991 по 08.04.1994 підлягає зарахуванню до її страхового стажу у повному обсязі у календарному обчисленні. При цьому, період з 01.01.1991 по 31.12.1991 уже зарахований до страхового стажу, тому у цій частині спір відсутній.
Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, то суд зазначає таке. 
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
За приписами абзацу першого частини 5 статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Пунктом 1.1. Порядку №22-1 передбачено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.
Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року N 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436.
Відповідно до пункту 4.1 розділу IV Порядку №22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Відповідно до пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Отже, рішення про призначення, перерахунок, відмову у призначенні чи перерахунку пенсії за наслідками розгляду поданих документів має бути оформлене розпорядчим індивідуальним правовим актом - рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, а не листом у відповідь на заяву.
Як встановлено судом, позивач 25.11.2025 через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про перерахунок пенсії, зарахувавши в пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період з 11.11.1986 по 08.04.1994, з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців.
Вказана заява позивача розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області у порядку, встановленому Законом України “Про звернення громадян”, та надана відповідь листом від 09.12.2025 № 12586-13682/С-02/8-1100/26.
Між тим, як з`ясовано судом, у спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень фактично жодного рішення за результатами розгляду не прийняв, що ним і не заперечується. 
У листі від 09.12.2025 № 12586-13682/С-02/8-1100/26 Головне управління навело положення нормативно-правових актів щодо порядку підтвердження страхового стажу у районах Крайньої півночі та на території російської федерації. Натомість висновків щодо суті порушеного у заяві позивачем питання не вказав, а лише обмежився загальними роз`ясненнями щодо можливості перерахунку пенсії. 
Тобто, у межах цього спору позивач звернулася до відповідача не із заявою в порядку Закону України "Про звернення громадян", а із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням періодів роботи у районах Крайньої Півночі з 11.11.1986 по 08.04.1994 у пільговому обчисленні з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців.
Верховний Суд, вирішуючи питання правомірності не розгляду органом пенсійного фонду заяви, форма якої не відповідає тій, яка встановлена Порядком №22-1, у постанові від 27.11.2019 у справі №748/696/17 вказав, що важливим при вирішенні спірних правовідносин є зміст зазначеної заяви, який очевидно дає змогу оцінити намір заявника. На цій підставі Суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність органу пенсійного фонду і вказав, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (соціальної групи населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій у частині соціального захисту).
У постанові Верховний Суд від 23.09.2024 у справі №620/2027/23 навів правовий висновок, згідно якого доступ до соціальних прав, зокрема права на призначення пенсії, є важливим аспектом забезпечення гідного життя громадян. У цьому контексті можливість подання заяви у довільній формі є ключовим елементом, що спрощує процес отримання пенсійного забезпечення та сприяє реалізації такого конституційного права.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22.07.2025 у справі №580/710/24.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про перерахунок/відмову у перерахунку позивачу пенсії за наслідками розгляду поданої 25.11.2025 заяви та доданих документів після спливу встановленого законом 10 денного строку розгляду заяви свідчить про те, що орган її розглянув не у спосіб, визначений законом, оскільки не прийняв жодного розпорядчого акту (рішення). Отже, у спірних правовідносинах відповідач допустив протиправну бездіяльність.
З огляду на встановлені судом обставини неналежного розгляду порушеного позивачем питання, а саме у порядку Закону України “Про звернення громадян”, який не стосується пенсійного забезпечення громадян та не регулює порядок призначення та перерахунку пенсій, враховуючи відсутність рішення про відмову у перерахунку пенсії, суд вважає передчасними вимоги позивача щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок пенсії із зарахуванням періодів роботи в районах Крайньої Півночі, у тому числі у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.
З урахуванням наведеного, належним та ефективним способом захисту порушеного права на переконання суду є зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву позивача від 25.11.2025 та вирішити питання про перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.
Таким чином, бездіяльність відповідача не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушують права та законні інтереси позивача.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі — КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На виконання цих вимог відповідач належних і достатніх доказів, які б підтверджували правомірність своєї бездіяльності не надав, натомість з матеріалів справи вбачається порушення прав позивача.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України). 
Оскільки позов задоволено частково, суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 665,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241 — 246, 255 КАС України, суд –
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій — задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.11.2025 про перерахунок пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.11.2025 та вирішити питання про перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ: 20632802, вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 665,60 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 11 травня 2026 року.
Повне найменування учасників:
Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ). 
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ: 20632802, вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009).

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК