ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
29.04.2026  	Справа №607/374/26 Провадження №2/607/2177/2026	

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді Марциновської І.В.,
за участю секретаря судового засідання Хавщ Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за правилами загального позовного провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування

УСТАНОВИВ:
І. Описова частина

1. Стислий виклад позиції позивача
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності у порядку спадкування.
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за заповітом є позивач, яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на день смерті останньої. 
05.02.2024 позивач подала до органу нотаріату заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 . Однак оформити спадкові права на вказане нерухоме майно позивач не має можливості через відсутність правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцю.
Також спадкоємцем, яка має право на обов`язкову частку в спадщині як особа пенсійного віку, є донька померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка спадщину не прийняла.
За таких підстав позивач просить визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Стислий виклад заперечень відповідача
Відповідач не скористався наданим ст. 174, 178 ЦПК України правом та відзив із запереченнями проти позову до суду не подав.

3. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
12.01.2026 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання та визначено сторонам строк для подання заяв по суті справи.
04.02.2026 витребувано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , у підготовчому засіданні оголошено перерву. 
25.02.2026 залучено до участі у даній цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 
18.03.2026 усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 29.04.2026.

4. Процедура та позиції сторін і третьої особи у судовому засіданні
29.04.2026 у судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Демкович Ю.Й. не з`явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили позов задовольнити повністю. Не заперечували проти здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. 
29.04.2026 у судове засідання представник відповідача Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився без повідомлення про причини неприбуття. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили.
29.04.2026 третя особа ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про дату, час та місце цього засідання, не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Висловила думку про можливість задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд дійшов переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІІ. Мотивувальна частина
1.Фактичні обставини, встановлені судом, та докази на їх підтвердження
Згідно з інформаційною довідкою Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації № 1112 від 27.12.2023 за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30.07.1990, та записано 30.07.1990 в реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 261.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 364558158 від 02.02.2024 відомості про власника житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у реєстрі відсутні.
Відповідно до довідки Великоберезовицької селищної ради Мишковицького старостинського округу Тернопільського району Тернопільської області № 377 від 09.11.2023 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , рахувався за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на 01.07.1990 будинок мав статус робітничого двору.
Згідно з довідкою Великоберезовицької селищної ради Мишковицького старостинського округу Тернопільського району Тернопільської області № 69 від 13.02.2024 на день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із нею були зареєстровані, проживали і проживають на даний час: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 – дочка; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 – зять; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 – внук; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 – правнучка; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 – внучка.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до заповіту від 19.07.2005, посвідченого секретарем виконкому Мишковицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Фариною О.Б. та зареєстрованого за № 76, ОСОБА_3 усе своє майно заповіла ОСОБА_1 . 
Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75695475 приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Демкович Ю.Л. 05.02.2024 зареєстровано спадкову справу № 9/2024 після смерті ОСОБА_3 . 
Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Демкович Ю.Л. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцю.
Відповідно до технічного паспорта № 512 від 22.02.2024, виготовленого на замовлення ОСОБА_1 , житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, загальною площею 80,8 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , побудований у період з 1956 року до 1990 року.
Згідно з матеріалами спадкової справи № 9/2024, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа заведена на підставі заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Норми права, які застосував суд
Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

3. Оцінка доказів та мотиви, з яких виходить суд
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення ст. 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991).
Спеціальним нормативним актом, який визначає порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР № 112/5 від 13.04.1979 (далі за текстом - Вказівки № 112/5), а згодом - Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР № 5-24/26 від 12.05.1985 (далі за текстом - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР № 69 від 25.05.1990 (далі за текстом - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженою наказом Міністерства статистики України № 48 від 22.02.1995.
За змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.
Відповідно до ст. 120, 123 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
У разі віднесення господарства до робітничого двору норми ст. 120, 123 ЦК УРСР не застосовуються, оскільки право власності на нерухоме майно виникало лише у голови робітничого двору незалежно від складу сім`ї та членів двору.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18.11.2015 у справі № 6-350цс15.
З матеріалів справи встановлено, що спірний житловий будинок побудований у період з 1956 року до 1990 року та станом на 15.04.1991 мав статус робітничого двору, головою якого була ОСОБА_3 .
Указане дає підстави дійти висновку, що ОСОБА_3 набула право власності на указане нерухоме майно, хоча і не здійснила його державну реєстрацію. Відтак таке право власності увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 .
Суд встановив, що позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем.
Натомість ОСОБА_2 , яка мала право на обов`язкову частку в спадщині як особа пенсійного віку, спадщину не прийняла, що підтверджується матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 . 
За таких обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину у передбаченому законом порядку, однак не може оформити спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

ІІІ. Висновки суду щодо заявлених вимог
Суд вважає доведеним, що на момент своєї смерті ОСОБА_3 як голова робітничого двору набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , хоча і не здійснила його державну реєстрацію. Таке право власності увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 і було успадковане ОСОБА_1 .
За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст. 2, 4, 13, 76-81, 89, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Представник позивача: адвокат Демкович Юрій Йосипович, місцезнаходження: вул. За Рудкою, буд. 33, офіс 702, м. Тернопіль.
Відповідач: Великоберезовицька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області, місцезнаходження: вул. С.Бандери, буд. 26, селище Велика Березовиця, Тернопільський район, Тернопільська область; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04393462.
Третя особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя    	І. В. Марциновська 	

Повне судове рішення складено 08.05.2026.