ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/1570/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
Стислий зміст позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про непризначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 26.01.2026;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області призначити ОСОБА_1 компенсацію, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі ОСОБА_2 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійні основі».
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач є надавачем соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі та звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги. Водночас, спірним рішенням позивачу відмовлено у призначенні компенсації, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі у зв`язку з тим, що середньомісячний сукупний дохід перевищує рівень прожиткового мінімуму, заявником не підтверджено належність до членів сім`ї особи, яка потребує догляду та за результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особі, яка потребує надання соціальних послуг, встановлено кількість балів, що перевищує необхідну для призначення компенсації. Позивач вважає спірне рішення незаконним та протиправним, вказує, що зазначена відмова позбавляє його законного права на отримання компенсації, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

2. Стислий зміст заперечень відповідача
У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти позовних вимог, зазначаючи, що рішенням управління від 26.01.2026 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні компенсації з таких підстав, передбачених Порядком: відповідно до пункту 14 Порядку - за результатами обстеження сім`ї не підтверджено факт спільного проживання заявника з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі; відповідно до пункту 2 Порядку - середньомісячний сукупний дохід особи, якій надаються соціальні послуги, перевищує прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, установлений законом на 1 січня календарного року, у якому надаються соціальні послуги; відповідно до п. 7-1 Порядку - за результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особі, яка потребує надання соціальних послуг, встановлено кількість балів, що перевищує необхідну для призначення компенсації; відповідно до пункту 4 Порядку - середньомісячний сукупний дохід фізичної особи, яка надає соціальні послуги, перевищує прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, установлений законом на 1 січня календарного року, у якому надаються соціальні послуги; відповідно до пункту 1 Порядку - заявником не підтверджено належність до членів сім`ї особи, яка потребує догляду. Наголошено, що кожна із зазначених у рішенні «Про не призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» від 26.01.2026 підстав сама по собі є підставою відмови у призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

3. Заяви, клопотання учасників справи.
09.03.2026 від позивача надійшла заява про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 та клопотання позивача, в якому він просить суд розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження.

4. Процесуальні дії по справі
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2026 заяву ОСОБА_1 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадженн - залишено без задоволення.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має другу групу інвалідності з 07.04.2023, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 105239.
Висновком ЛКК ТОВ «МЕДАЛЬЯНС» від 31.10.2025 року ОСОБА_2 визначено потребу в отриманні соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.
З відомостей Акту проведення обстеження сім`ї від 16.12.2025 року за № 1773 вбачається, що ОСОБА_1 щоденно надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , не проживає зі свої хрещеним батьком та рекомендовано не призначати компенсацію фізичній особі, якає надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, оскільки не підтверджено факт спільного проживання.
ОСОБА_1 25.11.2025 звернувся до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі - ЦНАП) із заявою та надав пакет документів для призначення компенсації за надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
При зверненні ОСОБА_1 заповнив декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та заяву про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, надав заяву про згоду отримувати соціальні послуги ОСОБА_2 , висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, витяг з реєстру територіальної громади щодо ОСОБА_2 , витяг з реєстру територіальної громади щодо ОСОБА_1 , та копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків на ОСОБА_3 .
За результатами розгляду заяви позивача, з доданими до неї документами, Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області прийняла рішення від 26.01.2026 року, яким встановлено відсутність права на компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, оскільки:
- відповідно до пункту 14 Порядку за результатами обстеження сім`ї не підтверджено факт спільного проживання заявника з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі;
- відповідно до пункту 2 Порядку середньомісячний сукупний дохід особи, якій надаються соціальні послуги, перевищує прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, установлений законом на 1 січня календарного року, у якому надаються соціальні послуги;
- відповідно до п. 7-1 Порядку за результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особі, яка потребує надання соціальних послуг, встановлено кількість балів, що перевищує необхідну для призначення компенсації; 
- відповідно до пункту 4 Порядку середньомісячний сукупний дохід фізичної особи, яка надає соціальні послуги, перевищує прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, установлений законом на 1 січня календарного року, у якому надаються соціальні послуги;
- відповідно до пункту 1 Порядку заявником не підтверджено належність до членів сім`ї особи, яка потребує догляду.
Вважаючи протиправним, та таким, що підлягає скасуванню рішення Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 26.01.2026 про відмову ОСОБА_1 у призначенні компенсації, як особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, останній звернувся з цим позовом до суду, з метою захисту своїх порушених прав на виплату компенсації.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові відносини надання соціальних послуг із догляду та виплати компенсації надавачам цих послуг регулюються Законом України «Про соціальні послуги» від 17.01.2019 № 2671-VIII, Постановою Кабінету Міністрів України якою затверджено «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» від 23.09.2020 № 859.
Закон України «Про соціальні послуги» (далі - Закон № 2671-VIII) визначає основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах.
Згідно п. 17 ст. 1 Закону № 2671-VIII передбачено, що соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.
Суб`єктами системи надання соціальних послуг є, зокрема, надавачі соціальних послуг (п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону № 2671-VIII).
Відповідно до частини 3 статті 13 Закону № 2671-VIII До надавачів соціальних послуг приватної власності належать юридичні особи, крім передбачених абзацом першим частини другої цієї статті, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності.
Згідно пунктом 1 частини 6 статті 13 Закону № 2671-VIII фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є:
1) особами з інвалідністю I групи;
2) дітьми з інвалідністю;
3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями;
4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися;
5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України. 
За правилами частини 7 статті 13 Закону № 2671-VIII фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.
Розмір компенсації за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на непрофесійній основі, незалежно від кількості осіб, за якими здійснюється догляд, розраховується як різниця між прожитковим мінімумом на одну особу в розрахунку на місяць, встановленим законом на 1 січня календарного року, в якому надаються соціальні послуги, та середньомісячним сукупним доходом фізичної особи - надавача соціальної послуги за один квартал, який передує місяцю, що є попереднім до місяця звернення із заявою про згоду надавати соціальні послуги. Середньомісячний сукупний дохід фізичної особи - надавача соціальної послуги визначається шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів влади, підприємств, установ, організацій та обчислюється шляхом ділення середньомісячного сукупного доходу її сім`ї на кількість членів сім`ї, які включаються до її складу. Методика обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Розмір компенсації за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, визначається з розрахунку 70 відсотків мінімальної заробітної плати у погодинному розмірі за одну годину догляду за однією особою, але не більше 360 годин на місяць.
Компенсація за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, виплачується фізичним особам - надавачам соціальних послуг, які не перебувають у трудових відносинах, не є фізичними особами - підприємцями, не провадять незалежної професійної діяльності (наукової, літературної, артистичної, художньої, освітньої або викладацької, а також медичної, юридичної практики, у тому числі адвокатської, нотаріальної діяльності тощо), не перебувають на обліку як безробітні.
Компенсація за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, виплачується відповідно до тристороннього договору про надання соціальних послуг з догляду, що укладається у письмовій формі між фізичною особою - надавачем соціальних послуг з догляду, отримувачем соціальних послуг з догляду або його законним представником та районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.
Однією з істотних умов такого договору є кількість годин надання соціальних послуг з догляду на місяць.
У разі введення надзвичайного або воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях компенсація за догляд, передбачена цією частиною, особам із числа внутрішньо переміщених осіб за новим місцем їх проживання/перебування разом із особами, за якими вони здійснюють догляд, призначається і виплачується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації за догляд затверджує Кабінет Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 року № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. (далі - Порядок № 859).
Цей Порядок встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги відповідно до переліку тяжких захворювань, розладів, травм, станів, що дають право на одержання державної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, надання такій дитині соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1161
У відповідності до пункту 2 Порядку № 859 визначає категорії осіб, яким компенсація не призначається:
1) фізичним особам, які надають соціальні послуги особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку, якщо такі особи:
отримують соціальні послуги з догляду вдома, паліативного, стаціонарного догляду;
отримують виплати на догляд відповідно до Законів України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про соціальні послуги", "Про психіатричну допомогу", "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" (крім дітей з інвалідністю підгрупи А, батьки яких перебувають у трудових відносинах або є фізичними особами - підприємцями, або провадять незалежну професійну діяльність (наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, зокрема адвокатську, нотаріальну діяльність), осіб з інвалідністю з дитинства I групи);
за висновком про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи/дитини, яка потребує надання соціальних послуг, не потребують надання соціальних послуг з догляду;
мають середньомісячний сукупний дохід, який перевищує прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, установлений законом на 1 січня календарного року, в якому надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі;
2) фізичним особам, які надають соціальні послуги та отримують допомогу на догляд відповідно до Закону України "Про психіатричну допомогу";
3) фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на професійній основі.
Пунктом 3 Порядку № 859 компенсація призначається і виплачується структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад (далі - уповноважені органи) за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) осіб, яким надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 859 розмір компенсації відповідно до статті 13 Закону України "Про соціальні послуги" обчислюється як різниця між прожитковим мінімумом на одну особу в розрахунку на місяць, установленим законом на 1 січня календарного року, в якому надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та середньомісячним сукупним доходом фізичної особи, яка надає соціальні послуги, за один квартал, який передує місяцю, що є попереднім до місяця звернення із заявою про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.
Фізична особа, яка надає соціальні послуги, отримує тільки одну компенсацію незалежно від кількості осіб, за якими вона доглядає.
Середньомісячний сукупний дохід фізичної особи, яка надає соціальні послуги, визначається шляхом інформаційної взаємодії електронних інформаційних ресурсів Мінсоцполітики згідно з Порядком надання Державною податковою службою України відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про доходи (відсутність доходів) фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду, осіб, що потребують надання соціальних послуг, та членів їх сімей, затвердженим Мінсоцполітики та Мінфіном, і обчислюється шляхом ділення середньомісячного сукупного доходу сім`ї такої особи на кількість осіб, які входять до складу сім`ї, згідно з Методикою обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї для надання соціальних послуг, затвердженою Мінсоцполітики.
Пунктом 5 Порядку № 859 зазначено, що до складу сім`ї фізичної особи, яка звертається за призначенням компенсації, включаються чоловік, дружина, діти віком до 18 років, а також діти, які навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (в тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти і вступом до іншого закладу або в період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців) до досягнення 23 років і не мають власних сімей; жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю. При цьому діти, які навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти до досягнення 23 років і не мають власних сімей, включаються до складу сім`ї незалежно від адреси задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування). До складу сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги, що звертається за призначенням компенсації, не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні, та непрацездатні особи, які не перебувають у трудових відносинах, не є фізичними особами - підприємцями, не провадять незалежної професійної діяльності (наукової, літературної, артистичної, художньої, освітньої або викладацької, а також медичної, юридичної практики, зокрема адвокатської, нотаріальної діяльності) та не перебувають на обліку як безробітні.
Згідно з пунктом 6 Порядку № 859 для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги, подаються до уповноваженого органу заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в пункті 7 цього Порядку.
Особою/законним представником особи, яка потребує надання соціальних послуг, подається заява про згоду отримувати соціальні послуги.
Якщо заяву про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі подає законний представник особи, яка потребує надання таких послуг, заява про згоду отримувати соціальні послуги не подається.
Під час подання заяв про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги пред`являється паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу (посвідка на постійне проживання/посвідчення біженця/посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, - для іноземця та особи без громадянства).
Форми заяв про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги затверджуються Мінсоцполітики.
Також заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги можуть прийматися центром надання адміністративних послуг за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.
Заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги в електронній формі можуть подаватися через Єдиний державний вебпортал електронних послуг.
Якщо заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги подаються в електронній формі, відомості про прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, яка надає соціальні послуги, особи/законного представника особи, яка потребує надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі, документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (картка платника податків), або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, внесені до паспорта громадянина України, а також дані паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу (посвідка на постійне проживання/посвідчення біженця/посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, - для іноземця та особи без громадянства), отримуються із кваліфікованого сертифіката відкритого ключа електронного підпису.
Центр надання адміністративних послуг, який приймає заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги з необхідними документами, реєструє такі заяви і не пізніше ніж наступного робочого дня засобами телекомунікаційного, зокрема електронного, зв`язку надсилає сформовану особову справу фізичної особи, яка надає соціальні послуги (у тому числі електронну), відповідному уповноваженому органу для прийняття рішення.
Відповідно до пункту 7 Порядку 859 призначення і виплата компенсації здійснюються уповноваженим органом з місяця подання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, таких документів: 
1) у паперовій формі:
заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі;
заяви про згоду отримувати соціальні послуги;
копії свідоцтва про народження дитини (у разі надання дитині соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі);
декларації про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за формою, затвердженою Мінсоцполітики. У декларації також зазначається інформація про склад сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги;
копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (для осіб з інвалідністю) або витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;
висновку про наявність порушення функцій організму, через які особа не може самостійно пересуватися та/або самообслуговуватися і потребує постійного стороннього догляду, за формою, затвердженою МОЗ;
копії медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років за формою, затвердженою МОЗ;
довідки про захворювання дитини на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне (орфанне) захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, про те, що дитина отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що видана лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, встановленими МОЗ;
копії рішення суду про обмеження цивільної дієздатності або визнання недієздатною особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (для недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена);
копії рішення суду або органу опіки та піклування про призначення опікуна або піклувальника особі, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (для опікунів або піклувальників).
Копії поданих документів засвідчуються посадовими особами уповноваженого органу або центру надання адміністративних послуг, який прийняв заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги;
2) в електронній формі:
заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі;
заяви про згоду отримувати соціальні послуги;
декларації про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за формою, затвердженою Мінсоцполітики. У декларації також зазначається інформація про склад сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги, та відомості про членів її сім`ї (прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), сімейний стан, число, місяць і рік народження, серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України чи документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (картка платника податків), або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, внесені до паспорта громадянина України;
відомостей про свідоцтво про народження дитини (серія, номер, дата видачі, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) дитини, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) батьків);
сканованих копій документів, зазначених в абзацах шостому - одинадцятому підпункту 1 цього пункту, з урахуванням категорії особи, яка потребує надання соціальних послуг.
Якщо в державних електронних інформаційних ресурсах наявні необхідні відомості, відповідні документи/копії не подаються. Зазначені відомості, необхідні для призначення компенсації, отримуються органом, що приймає рішення про призначення компенсації:
через систему електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів;
через інформаційні системи або бази даних;
шляхом надіслання запитів до власників (розпорядників) зазначених відомостей.
На заяви та відомості, що подаються в електронній формі, накладаються електронні підписи, які базуються на кваліфікованих сертифікатах відкритих ключів фізичної особи, яка надає соціальні послуги, та особи/законного представника особи, яка потребує надання соціальних послуг.
Уповноважений орган перевіряє подані/надіслані фізичною особою, яка надає соціальні послуги, документи/відомості, зазначає кількість прийнятих документів, порядковий номер заяви, дату її реєстрації, кількість неподаних документів, які необхідно подати, і дату, до якої такі документи повинно бути подано.
Повідомлення про прийняття заяви з пакетом документів видається особисто фізичній особі, яка надає соціальні послуги, під час їх подання або надсилається протягом одного робочого дня з дати подання заяви на поштову адресу або адресу електронної пошти такої особи.
Якщо заява з пакетом документів надсилається поштою, днем подання заяви вважається дата відправлення, зазначена на календарному штемпелі.
Якщо до заяви не додано всіх необхідних документів, уповноважений орган протягом трьох робочих днів із дати отримання заяви надсилає на поштову адресу або адресу електронної пошти фізичної особи, яка надає соціальні послуги, повідомлення про те, що документи потрібно подати. Якщо документи подано не пізніше ніж через один місяць з дня отримання повідомлення, днем подання заяви вважається день її прийняття уповноваженим органом або відправлення поштою.
Пунктом 7-1 Порядку №859, визначено, що уповноважений орган протягом п`яти робочих днів, а в територіальних громадах, на територіях яких ведуться (велися) бойові дії або території яких тимчасово окуповано Російською Федерацією, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінрозвитку, для яких не визначено дати завершення бойових дій або тимчасової окупації, - протягом 30 робочих днів після отримання заяв про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги організовує комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи/дитини, яка потребує надання соціальних послуг, за показниками згідно з додатком.
Комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи/дитини, яка потребує надання соціальних послуг, здійснюється мультидисциплінарною командою із залученням особи/дитини, яка потребує надання соціальних послуг, або її законного представника.
До складу мультидисциплінарної команди включаються фахівець із соціальної роботи, соціальний працівник, соціальний менеджер, психолог.
Мультидисциплінарну команду очолює фахівець із соціальної роботи або соціальний працівник, або соціальний менеджер, який відповідає за організацію роботи команди та підготовку висновку за результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи/дитини, яка потребує надання соціальних послуг, що складається протягом одного робочого дня за формою згідно з додатком.
Копія висновку надається особисто фізичній особі, яка потребує надання соціальних послуг, або її законному представнику під час складання висновку чи надсилається протягом одного робочого дня з дати складення висновку на поштову адресу або адресу електронної пошти такої особи або її законного представника.
Особи, зазначені в абзацах другому і п`ятому пункту 1 цього Порядку, потребують надання соціальних послуг, якщо за результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи/дитини, яка потребує надання соціальних послуг, їм установлено IV чи V групу рухової активності, а сума балів становить від 62 до 0 балів.
Особи, зазначені в абзаці четвертому пункту 1 цього Порядку, потребують надання соціальних послуг, якщо за результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи/дитини, яка потребує надання соціальних послуг, сумарний результат за категоріями "Організація харчування", "Зовнішній вигляд, дотримання правил особистої гігієни", "Здоров`я", "Утримання помешкання", "Додержання правил поведінки, безпеки і порядку у надзвичайних ситуаціях", "Міжособистісні відносини", "Знання ресурсів громади", "Обізнаність у юридичній сфері" становить не менше ніж 69 балів, за іншими категоріями - щонайменше є базовим, а сума балів за такими категоріями становить не менше ніж 58;
Особи, зазначені в абзацах третьому і шостому пункту 1 цього Порядку, потребують надання соціальних послуг, якщо за результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи/дитини, яка потребує надання соціальних послуг, загальний відсоток її функціонування становить від 0 до 74.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 859 під час визначення середньомісячного сукупного доходу сім`ї уповноважені органи, що призначають компенсацію, користуються всіма офіційними джерелами, які містять інформацію про доходи громадян, зокрема інформацією Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.
Для нарахування компенсації можуть використовуватися відомості про доходи (списки, довідки, дані на технічних носіях інформації, інші дані, отримані від органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, центрів зайнятості, інших підприємств, установ, організацій).
Уповноважені органи мають право робити запити та у строк до п`яти календарних днів із дати надходження відповідного запиту безоплатно отримувати від ДПС, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування інформацію, необхідну для перевірки достовірності даних, отриманих від фізичних осіб, які надають соціальні послуги та звертаються за призначенням компенсації.
Для підтвердження даних про доходи (відсутність доходів) використовуються відомості ДПС із Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мінфіном.
Для підтвердження даних про отримання (неотримання) пенсії використовується інформація з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в порядку, встановленому Мінсоцполітики та Пенсійним фондом України.
Копії поданих документів засвідчуються посадовими особами уповноваженого органу або центру надання адміністративних послуг, який прийняв заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги.
Згідно пунктом 14 Порядку № 859 компенсація призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця з дня звернення подано всі необхідні документи. Рішення про призначення компенсації або про відмову в її наданні приймається уповноваженим органом протягом 10 днів з дати подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, і наступного дня після його прийняття надсилається фізичній особі, яка надає соціальні послуги.
Для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики.
Якщо фізична особа надає соціальні послуги за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, але має іншу адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання, обстеження сім`ї для встановлення факту догляду є обов`язковим.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ
Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.
Щодо підстави відмови позивачу у призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі у зв`язку з тим, що позивачем не підтверджено належність до членів сім`ї особи, яка потребує догляду та факту спільного проживання.
Згідно частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
У відповідності до абзацу 5 пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.
Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 31.03.2020 у справі № 205/4245/17 та від 23.04.2020 у справі № 686/8440/16-ц.
З наведених правових положень вбачається, що законодавством розмежовано визначення складу сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги, та складу сім`ї отримувача соціальних послуг. 
При цьому до складу сім`ї отримувача соціальних послуг дійсно включаються особи, які спільно з ним проживають, ведуть з ним спільний побут, мають взаємні права та обов`язки і поєднані з ним на підставі шлюбу/кровного споріднення/усиновлення/на інших підставах, які не заборонено законом і не суперечать моральним засадам суспільства. Що ж до складу сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги, то такий визначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859 "Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі".
Разом з тим суд акцентує увагу на тому, що визначальним є саме те, що особа має бути членом сім`ї особі, якій призначається компенсація, спільно з нею проживати, бути пов`язаним спільним побутом, мати взаємні права та обов`язки.
Отже, для визначення того, чи є особа членом сім`ї, слід встановити не лише факт проживання, а й пов`язаність спільним побутом, взаємними правами та обов`язками. Водночас акт, який складається відповідними органами і на не оформленні якого відповідачем посилається позивач, лише підтверджує спільне проживання з особою, але не підтверджує факту пов`язаності осіб спільним побутом, взаємними правами та обов`язками.
У свою чергу, позивачем до Управління не надано документів, які б підтверджували факт спільного побуту, зокрема ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Суд зауважує, що допомога призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Натомість належних й допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 є членом сім`ї позивача та що вони мають спільний побут, у матеріалах справи немає.
Також, суд враховує, що з відомостей Акту проведення обстеження сім`ї від 16.12.2025 за №1773 встановлене, що ОСОБА_1 щоденно надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , однак не проживає зі своїм хрещеним батьком.
Крім того, відповідно до витягів з реєстру територіальної громади № 2025/016985702 від 15.11.2025, №2025/017462675 від 22.11.2025, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за різними адресами проживання.
Таким чином, матеріали справи не містять доказів підтвердження факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
А отже рішення відповідача в цій частині є правомірним.
Щодо підстави відмови позивачу у призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі у зв`язку з перевищення сукупного середньомісячного доходу.
Середньомісячний сукупний дохід фізичної особи, яка надає соціальні послуги, обчислюється шляхом ділення середньомісячного сукупного доходу її сім`ї на кількість членів сім`ї, які включаються до її складу, згідно з Методикою обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї затвердженою наказом Мінсоцполітики від 17.05.2022 № 150, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до положень п. 4 вказаної Методики № 150 до середньомісячного сукупного доходу сім`ї отримувача соціальних послуг / фізичної особи, яка надає соціальні послуги, враховуються доходи у вигляді заробітної плати (суддівської винагороди; грошового забезпечення; інших виплат відповідно до трудового договору / контракту), отриманої як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, у розмірі, що залишається після сплати податку на доходи фізичних осіб.
Пунктом 8 Методики № 150 встановлено, що обчислення середньомісячного сукупного доходу отримувача соціальних послуг / фізичної особи, яка надає соціальні послуги, проводиться з дотриманням таких вимог: 1) загальна сума сукупного доходу його/її сім`ї складається із сум сукупних доходів кожного члена сім`ї, які враховуються для надання соціальних послуг / призначення компенсації, за один квартал, який передує місяцю, що є попереднім до місяця звернення, якщо інше не передбачено законодавством. Розміри таких доходів визначаються в межах автоматизованого обміну даними між інформаційно-комунікаційними системами органів влади, підприємств, установ, організацій або на підставі наданих документів; 2) середньомісячний сукупний дохід його/її сім`ї обчислюється шляхом ділення на 3 загальної суми сукупного доходу сім`ї за один квартал, який передує місяцю, що є попереднім до місяця звернення, якщо інше не передбачено законодавством; 3) середньомісячний сукупний дохід на одного члена сім`ї обчислюється шляхом ділення середньомісячного сукупного доходу сім`ї на кількість членів сім`ї.
Підпунктом 9 пункту 5 Методики № 150 для розрахунку середньомісячного сукупного доходу за кожний місяць, у якому відсутні доходи, враховуються:
- один розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, установлений на кінець періоду, за який враховуються доходи: для отримувачів соціальних послуг, які не мали доходів або доходи яких були меншими від одного розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, установленого на кінець періоду, за який враховуються доходи, та/або якими, чи за яких не сплачено єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому за мінімальний страховий внесок, сумарно протягом 3 місяців періоду, за який враховуються доходи; для отримувачів соціальних послуг, які перебувають у трудових відносинах і за яких не сплачено єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому за мінімальний страховий внесок, у зв`язку з наявною заборгованістю роботодавця зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім осіб, у яких відсутність сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому за мінімальний страховий внесок, пов`язана з тимчасовим призупиненням дії трудового договору на період воєнного стану, та військовослужбовців або осіб, які відповідно до законодавства звільнені від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування); для отримувачів соціальних послуг, що зареєстровані як безробітні у філії регіонального центру зайнятості (далі - центр зайнятості) та не отримували допомогу по безробіттю;
- 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на кінець періоду, за який враховуються доходи: для фізичних осіб, які надають соціальні послуги і не мали доходів або доходи яких були меншими від 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на кінець періоду, за який враховуються доходи, та/або якими чи за яких не сплачено єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому за мінімальний страховий внесок, сумарно протягом 3 місяців періоду, за який враховуються доходи; для фізичних осіб, які надають соціальні послуги, перебувають у трудових відносинах і за яких не сплачено єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому за мінімальний страховий внесок, у зв`язку з наявною заборгованістю роботодавця зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім осіб, у яких відсутність сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому за мінімальний страховий внесок, пов`язана з тимчасовим призупиненням дії трудового договору на період воєнного стану; для військовослужбовців та осіб, яких відповідно до законодавства звільнено від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).
- один розмір мінімальної заробітної плати, встановлений на кінець періоду, за який враховуються доходи: для працездатних членів сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги, які не мали доходів або доходи яких були меншими від одного розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на кінець періоду, за який враховуються доходи, та/або якими чи за яких не сплачено єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому за мінімальний страховий внесок, сумарно протягом 3 місяців періоду, за який враховуються доходи; для працездатних членів сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги, які перебувають у трудових відносинах і за яких не сплачено єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому за мінімальний страховий внесок, у зв`язку з наявною заборгованістю роботодавця зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Судом встановлено, що згідно відомостей з Декларації про доходи та майно інформація відносно дружини позивача щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу за 4 квартал 2024 рік - відсутня.
А тому, враховуючи відомості Декларації про доходи та майно позивача, сукупний дохід дружини позивача ОСОБА_3 , відповідно до підпункту 9 пункту 5 Методики визначається у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, а дохід позивача ОСОБА_1 - 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на кінець періоду, за який враховуються доходи.
Відповідно до статті 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2025 рік" від розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з 1 січня 2025 року - 8000 гривень. При цьому, прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць з 01 січня 2025 року становить 2 920,00 гривень.
Судом встановлено, що при розрахунку компенсації з листопада 2025 року враховувались доходи за період з 01.07.2025 по 30.09.2025. Оскільки за вказаний період ОСОБА_1 не мав доходів, тому до середньомісячного сукупного доходу сім`ї ОСОБА_1 враховано 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на кінець періоду, за який враховуються доходи, а саме 2400,00 грн (8000,00 грн х 0,1 х 3 міс. = 2400,00 грн, де 8000,00 грн - розмір мінімальної заробітної плати), що передбачено підпунктом 9 пункту 5 Методикою обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї для надання соціальних послуг, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 17.05.2020 № 150. ОСОБА_3 - допомогу при народженні дитини у сумі 2580,00 грн, державну соціальну допомогу особі з інвалідністю з дитинства 3 групи у сумі 7083,00 грн, заробітну плату у сумі 16362,50 грн.
Сукупний дохід сім`ї склав 28425,50 грн, сукупний середньомісячний дохід сім`ї - 9475,17 грн, середньомісячний сукупний дохід на одну особу - 3158,39 грн.
Таким чином, суд дійшов висновку, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї в розмірі 3158,39 грн перевищує прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць 2920,00 грн, а отже відмова відповідача у призначенні компенсації ОСОБА_1 на підставі п. 4 Порядку є правомірною.
Також, розмір пенсії ОСОБА_2 відповідно до довідки про доходи ОСОБА_2 за період із липня 2025 року по вересень 2025року становить 3038,00 грн щомісячно.
Враховуючи той факт, що розмір пенсії ОСОБА_2 (3038,00 грн) перевищує розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, установлений на 1 січня 2025 року (2920,00 грн), відмова у призначенні компенсації ОСОБА_1 на підставі п. 2 Порядку є правомірною.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що рішення Управління про відмову у призначенні позивачу спірної компенсації є правомірним, достатніх і переконливих підстав для його скасування судом не встановлено, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Вказані дві вище підстави відмови у рішенні відповідача є достатніми та самостійними для встановлення правомірності оспорюваного рішення у цій справі та відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
Суд зазначає, що подібні висновки із двох зазначених підстав відмови ухвалені у постановах від 06.03.2025 у справі №120/6652/24 Сьомим апеляційним адміністративним судом, від 07.07.2023 у справі № 215/123/23 Третім апеляційним адміністративним судом, від 20.01.2025 №380/25732/23 Восьмим апеляційним адміністративним судом.
Інші доводи сторін не впливають на висновки суду у цьому рішенні.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2022 р. в справі №9901/276/19 висловила правову позицію, згідно якої протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
В адміністративному судочинстві добросовісність (несвавільність, розумність, справедливість) рішення суб`єкта владних повноважень означає, що при його прийнятті повинен бути застосований певний стандарт поведінки посадових осіб такого суб?єкта, що характеризується законністю, транспарентністю та повагою до прав та інтересів суб`єкта приватного права (від лат. uberrima fides - найбільш добросовісний).
Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. 
Зокрема, він є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону).
За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність оскаржуваних дій та рішення щодо поновлення позивача на військовому обліку.
Так, одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону).
Наприклад, у пунктах 70-71 рішення у справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, "Тошкуца та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), пункт 119).
Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland),заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), пункту 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 58, "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (наприклад, рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), пункту 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (зазначені вище рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 53 та "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), пункт 38).
З урахуванням викладеного, відповідач, як суб`єкти владних повноважень, діяли відповідно до вимог чинного законодавства.
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України та аналізуючи наведені положення законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у цій справі. 
З огляду на викладене, суд здійснив висновки щодо всіх ключових питань, які стосувались підстав, обставин та предмету справи.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Таки чином, в контексті обставин даної справи судом надана оцінка та відповідь на всі доводи позивача та відповідача, які можуть вплинути на правильне вирішення спору.
За наведених обставин справи суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, що зумовлює необхідність відмовити у їх задоволенні.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат. Оскільки у позові відмовлено - підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (пр-кт Свободи, буд. 66, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, код ЄДРПОУ 26218015) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В.І. Бевза