ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
25 травня 2026 року	Справа №: 695/1769/26	

Номер провадження 3/695/871/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року	м. Золотоноша	

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №643365 від 17.04.2026 ОСОБА_1 17.04.2026 о 15 год. 30 хв. в с. Благодатне, траса Н-16 (Золотоноша-Черкаси-Умань) 12 км, керуючи автомобілем Volvo S80, д.н.з. НОМЕР_1 перед початком обгону не переконався в тому, що водій ОСОБА_2 на автомобілі Mazda СХ-5, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по переду по тій самій смузі подав сигнал про намір повороту ліворуч та обганяв його і скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 14.2 (б) ПДР – водій не переконався, що водій ТЗ, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту(перестроювання) ліворуч, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Під час розгляду матеріалів справи ОСОБА_1 свою вину заперечував вказуючи, що причиною ДТП стали дії водія автомобіля Mazda СХ-5, який спочатку вчинив маневр повороту праворуч, а потім, коли вони вже порівнялися автомобілями почав повертати ліворуч, що і призвело до ДТП.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що за вказаним фактом дорожньо-транспортної пригоди протоколи про адміністративні правопорушення були складені відносно обох учасників ДТП. Оскільки ОСОБА_1 не заявляв клопотань про об`єднання матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд в межах розгляду даного протоколу, надає правову оцінку виключно діям водія автомобіля Volvo на предмет наявності чи відсутності в його діях складу адмінправопорушення. 
При розгляді даної справи суд керується наступним.
Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. 
Згідно п. 14.2 (б) ПДР - перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність водіїв за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №643365 від 17.04.2026р., який складений належною посадовою особою та містить всі необхідні відомості та обставини вчинення правопорушення, а сумніви чи зауваження до його змісту відсутні;
- письмовими поясненнями водія автомобіля Mazda СХ-5 ОСОБА_2 , який вказав, що він проїжджаючи блокпост увімкнув лівий покажчик повороту та помітив різкий маневр автомобіля, що рухався позаду, через що він зупинився, однак автомобіль, що рухався позаду допустив зіткнення;
- схемою дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17.04.2026 року о 15 год. 30 хв. із якої вбачається належне фіксування напрямку руху автомобілів, місце дорожньо-транспортної пригоди та характер пошкоджень, які були отримані в наслідок ДТП, вказане схема підписана учасниками ДТП без зауважень;
- відеозаписами з нагрудної відеокамери (відеореєстратора), які розміщені на доданому до матеріалів справи DWD-RW диску, що був досліджений судом та містить фіксацію факту приїзду працівників поліції на місце ДТП, заслуховування та аналіз версії події її учасників, складення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, письмових пояснень учасників ДТП. 
Досліджені судом докази є послідовними, логічними та узгоджуються між собою. Суд не встановив обставин, які б свідчили про отримання цих доказів із порушенням процесуального закону, або ставили б під сумнів їхню достовірність та допустимість.
Надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасово затримання транспортного засобу, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч.2 ст.251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Матеріали справи містять письмові пояснення ОСОБА_1 , від 07.04.2026 у яких останній вказував, що за межами блокпосту автомобіль ОСОБА_3 ввімкнув правий покажчик повороту, та почав з`їжджати на обочину, а він почав виконувати маневр об`їзду вказаного транспортного засобу, коли вони порівнялись корпусами, він помітив, що водій автомобіля Мазда несподівано ввімкнув лівий покажчик повороту і почав здійснювати маневр розвороту, а тому він «спробував прийняти вліво».
Крім того у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом частково не згідний, оскільки водій ТЗ НОМЕР_3 ввімкнув показник повороту в момент зрівняння з його автомобілем.
Аналогічні пояснення ОСОБА_1 надавав і суду під час розгляду матеріалів справи.
Однак дослідивши вказані вище докази суд такі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності сприймає критично виходячи з наступного.
Будь-яких доказів, які б спростовували обставини, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не надав.
Зі схеми ДТП та відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції вбачається, що дорожня пригода відбулася на складній, ділянці дороги відразу за блокпостом, яка безпосередньо межує з примиканням другорядної дороги ліворуч, де дорожня розмітка дозволяє виконання маневру повороту, а попереду розташований острівець безпеки. 
У такій дорожній обстановці, яка вимагала від водія Volvo максимальної обачності, зниження швидкості та безумовного дотримання п. 1.5 ПДР (не створювати небезпеку для руху), останній натомість розпочав маневр обгону (випередження) транспортного засобу Mazda, що рухався попереду.
Суд критично оцінює твердження ОСОБА_1 про те, що водій ОСОБА_4 увімкнув лівий покажчик повороту лише в момент, коли автомобілі вже порівнялися корпусами. 
Зазначена версія спростовується зафіксованим у матеріалах справи (зокрема на відео з бодікамер працівників поліції) характером і локалізацією механічних пошкоджень обох транспортних засобів: у автомобіля Mazda деформовано переднє ліве крило, ліву фару та ліву частину бампера, тоді як у автомобіля Volvo пошкодження на передніх та задніх правих дверях. Така геометрія зіткнення свідчить про те, що автомобіль Mazda вже перебував у процесі зміни напрямку руху ліворуч та частково перетинав траєкторію руху Volvo, а водій Volvo намагався «об`їхати» перешкоду. 
Окрім того, непереконливим є твердження водія Volvo про те, що він помітив як водій автомобіля Mazda увімкнув покажчик повороту саме в момент порівняння корпусами, оскільки за таких умов бокові покажчики повороту Mazda вже перебували б поза зоною його видимості.
Перебуваючи в зоні виїзду з блокпосту, за наявності попереду острівця безпеки та очевидного наближення до перехрестя з дозволеним лівим поворотом, водій Volvo мав об`єктивні підстави передбачити, що транспортний засіб Mazda, який маневрував (як вказував сам ОСОБА_1 то в право то в ліво), може здійснити поворот ліворуч на прилеглу дорогу. Проігнорувавши ці чинники та розпочавши обгін у зоні перехрестя (де такий маневр додатково обмежений), водій Volvo не виконав імперативні вимоги п. 14.2 (б) ПДР, оскільки розпочав маневр у ситуації, коли обгін (чи об`їзд, як стверджував сам ОСОБА_1 ) був максимально небезпечним.
Суд зазначає, що в межах даного провадження розглядаються виключно дії водія автомобіля Volvo на предмет наявності в них складу правопорушення. 
Наявність чи відсутність порушень ПДР України з боку іншого учасника пригоди (водія Mazda), дії якого є предметом дослідження в окремому судовому засіданні, не звільняє водія Volvo від обов`язку неухильно дотримуватися правил обгону та маневрування. Оскільки водій Volvo обрав швидкість та траєкторію руху, які в умовах ускладненої ділянки дороги та наближення до перехрестя не дозволили йому уникнути зіткнення з автомобілем, що здійснював дозволений розміткою поворот, між його діями (невиконанням вимог п. 14.2 (б) ПДР) та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Таким чином, вина водія ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є повністю доведеною.
Суд також критично оцінює письмові пояснення водія Volvo щодо того, що він здійснював маневр "об`їзду" автомобіля Mazda, який нібито спочатку змістився правіше, а потім різко повернув ліворуч. 
Автомобіль Mazda перебував у русі, здійснюючи проїзд складної ділянки дороги після блокпосту. За таких обставин випередження рухомого ТЗ за своїми сутнісними ознаками є маневром обгону, безпека якого не була забезпечена водієм Volvo. Твердження водія про те, що він "втікав від зіткнення", повністю спростовуються локалізацією пошкоджень на передніх та задніх правих дверях його автомобіля. Це вказує на те, що водій Volvo не здійснював екстрене гальмування чи маневр відвернення удару в момент виникнення небезпеки, а навпаки — перебував у моменті випередження автомобіля Mazda.
Суд наголошує, що принцип презумпції невинуватості не звільняє особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від обов`язку добросовісно користуватися своїми процесуальними правами. Як убачається з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, водієві Volvo було в чіткій та зрозумілій формі роз`яснено суть та підстави інкримінованого йому правопорушення (відео файл під назвою «clip 4» 00:39 сек., працівник поліції пояснює обом учасникам дорожньо-транспортної пригоди на підставі яких даних він приходить до висновку вини водія ОСОБА_1 у порушенні п. 14.2 (б) ПДР), тобто останній достеменно знав, у чому полягає звинувачення щодо нього. 
Попри це, жодних належних, допустимих та переконливих доказів на спростування обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та зафіксованих на схемі ДТП, особою надано не було. Клопотань про призначення судово-автотехнічної експертизи для визначення технічної можливості уникнення зіткнення чи встановлення невідповідності дій водія Mazda вимогам ПДР у межах даного провадження заявлено не було. 
За таких обставин, суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що матеріали справи містять достатні підстави для визнання водія ОСОБА_5 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
За таких обставин, враховуючит зазначене вище суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , порушивши вимоги п.п. 14.2 (б) Правил дорожнього руху України, вчинив адміністративні правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та ступінь його вини і майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що згідно ст. ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника за вчинене адміністративне правопорушення, суд не вбачає.
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи та ступеню вини ОСОБА_1 характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що до останнього слід застосувати стягнення у виді штрафу в межах санкції ст. 124 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2026 року складає 665,60 грн.
Доказів того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору суду не надано, а відтак, з нього належить стягнути судовий збір у сумі 665,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).
Керуючись ст.ст 9, 23, 40-1, 124, 251, 252, 280, 283, 284, 294, 296 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення особі постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів.

Суддя        Середа Л.В.