Справа № 761/52349/25
Провадження № 2/761/6977/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

20 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Анохіна А.М.
при секретарі - Лазуренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович про стягнення заборгованості.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25 січня 2014 року між ОСОБА_1 та Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № 006-28404-250114.
27 квітня 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимог № 408/К. 
23 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, за заявою відповідача було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 14099. Згідно з цим виконавчим написом, з позивача на користь відповідача пропонувалося стягнути заборгованість за період з 27.04.2018 року по 07.03.2020 року у загальному розмірі 15 063,32 грн.
06 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Романом Васильовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2. Загальна сума, що підлягала стягненню в межах виконавчого провадження становила 17 169,65 грн.
На виконання постанови приватного виконавця, ТОВ «НОВА ПОШТА» здійснювало регулярні відрахування з заробітної плати у загальному розмірі: 14 692,05 грн.
16 січня 2024 року Шевченківським районним судом міста Києва було ухвалено рішення, яким виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, зареєстрований в реєстрі за № 14099 від 23 липня 2020 року, визнано таким, що не підлягає виконанню.
21 березня 2024 року приватним виконавцем Клименком Р.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2.
25 листопада 2025 року приватний виконавець надав офіційну відповідь № 25533, у якій зазначив, що в межах ВП № НОМЕР_2 з рахунків було стягнуто та розподілено кошти наступним чином:- 14 692,05 грн - перераховано в рахунок погашення заборгованості на користь стягувача;- 1 506,33 грн - утримано в рахунок основної винагороди приватного виконавця;- 600,00 грн - утримано в рахунок витрат виконавчого провадження.
27 жовтня 2025 року приватним виконавцем Клименком Р.В. на банківський рахунок позивача було добровільно повернуто грошові кошти у загальному розмірі 2 106,33 грн (1 506,33 грн винагороди + 600,00 грн витрат), які раніше утримувалися на його користь.
Однак, грошові кошти у розмірі 14 692,05 грн, які були перераховані виконавцем на користь відповідача повернуті не були.
За таких обставин, позивач вважає, що відповідачем стягнуті за виконавчим написом грошові кошти були набуті безпідставно, а тому звернулася до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав.
Просить стягнути розмір заборгованості з ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на свою користь із врахуванням інфляційних витрат та 3 % річних у розмірі 18 412,05 грн.
З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позов.
19 грудня 2025 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.12.2025 було відкрито провадження по справі та справу призначено за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін.
Позивач в судове засідання не з`явилася, надано до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України.
Про причину неявки суд до відома не поставив.
Відповідно до ч. 3, 5, 8, 11 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідачів про час розгляду справи належним.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 23 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, за заявою відповідача було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 14099. Згідно з цим виконавчим написом, з позивача на користь відповідача пропонувалося стягнути заборгованість за період з 27.04.2018 року по 07.03.2020 року у загальному розмірі 15 063,32 грн.
06 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Романом Васильовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2. Загальна сума, що підлягала стягненню в межах виконавчого провадження становила 17 169,65 грн.
На виконання постанови приватного виконавця, ТОВ «НОВА ПОШТА» здійснювало регулярні відрахування з заробітної плати у загальному розмірі: 14 692,05 грн.
16 січня 2024 року Шевченківським районним судом міста Києва було ухвалено рішення, яким виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, зареєстрований в реєстрі за № 14099 від 23 липня 2020 року, визнано таким, що не підлягає виконанню.
21 березня 2024 року приватним виконавцем Клименком Р.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2.
Отже, з наданих стороною позивача доказів, судом встановлено, що у рамках виконавчого провадження під час примусового виконання виконавчого напису, який в судовому порядку визнано таким, що не підлягає виконанню, з позивача фактично стягнуто 14692,05 грн.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.
Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.
Враховуючи, що відпали правові підстави для набуття примусово стягнутих з позивача за виконавчим написом грошових коштів у сумі 14692,05 грн, яка підтверджується матеріалами справи, оскільки цей виконавчий напис в судовому порядку визнано таким, що не підлягає виконанню, суд приходить до висновку за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 14692,05 грн.
Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат та 3% річних, суд зазначає наступне.
За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як встановлено судом, відповідач не повернув безпідставно набуті кошти добровільно після скасування виконавчого напису, чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно із частиною другою статті 1214 ЦК у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).
За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
14 692,05 (сума боргу) + 2 910,78 (інфляційне збільшення) = 17 602,83 грн.
14 692,05 (сума боргу) + 809,22 (штрафні санкції) = 15 501,27 грн.
Таким чином, сумарний розмір заборгованості відповідача, із врахуванням інфляційних витрат та 3 % річних, у період з 16.02.2024 по 17.12.2025 складає 18 412,05 грн.
Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн (за подання позовної заяви).
Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 280 - 282, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.1, 4, 13, 15, 16, 625, 1212 ЦК України, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 №1172, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (місцезнаходження за адресою: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41, код ЄДРПОУ 39508708) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) грошові кошти у розмірі 18412 (вісімнадцять тисяч чотириста дванадцять) гривень 05 копійок.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (місцезнаходження за адресою: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41, код ЄДРПОУ 39508708) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Суддя Андрій АНОХІН