Справа № 522/27840/25
Провадження № 2/522/1699/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

18 травня 2026 року           м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючої – судді Косіциної В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
26 грудня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 600,00 гривень та здійснити розподіл судових витрат.
За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справу передано на розгляд судді Ковтун Ю.І.
Ухвалою суду від 08 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Надано відповідачеві 15-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали для подання відзиву. Задоволено клопотання про витребування доказів.
Копія ухвали суду від 08 січня 2026 року було направлено за зареєстрованим місцем проживання відповідача листом із рекомендованим повідомленням про вручення, та згідно відомостей з сервісу перевірки статусу відправлень АТ «УКРПОШТА», відправлення вручене одержувачу 27 січня 2026 року.
На підставі розпорядження керівника апарату суду від 21.04.2026 № 859/26 було проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями, за результатними якого справу було передано на розгляд судді Косіциній В.В.
Ухвалою суду від 22 квітня 2026 року справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Розпочато судовий розгляд справи з початку.
Копію вказаної ухвали направлено за зареєстрованим місцем проживання відповідача листом із рекомендованим повідомленням про вручення.
Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи – не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про відкриття провадження був повідомлений належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.
Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
18 квітня 2024 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 18.04.2024-100003567, за яким ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» зобов`язалося передати ОСОБА_1 грошову суму в кредит у розмірі 10 000,00 гривень на строк 42 дні із застосуванням зниженої процентної ставки у розмірі 2% за день (протягом перших 14-ти днів) та стандартної процентної ставки у розмірі 2,5% за день (протягом решти днів).
У постанові КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18 зазначено, що виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.
Відповідно до пункту 4.1. пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) від 18.04.2024 № 18.04.2024-100003567 кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 .
Факт виконання ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» перед  ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 18.04.2024 № 18.04.2024-100003567 підтверджується квитанцією від 18.04.2024 № 2451648446, відповідно до якої 18 квітня 2024 року на картковий рахунок № НОМЕР_2 було перераховано грошову суму у розмірі 10 000,00 гривень.
У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки
Судом встановлено, що відповідач своєчасно не повернув грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договорів, що має відображення у розрахунках заборгованості за договорами. Таким чином, у порушення умов кредитних договорів, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаними договорами - не виконав. 
Доказів зворотного відповідачем надано – не було. 
Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 18.04.2024-100003567, у  ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 22 600,00 гривень, що складається з:
- 10 000,00 гривень – заборгованості по тілу кредиту;
- 9 100,00 гривень – заборгованості по відсоткам;
- 3 500,00 гривень – заборгованості по неустойці.
Однак, суд не погоджується із зазначеним розрахунком з огляду на наступне.
Щодо відсотків за користування кредитом, суд зазначає наступне.
Умовами кредитного договору чітко визначено денну проценту ставку, за якою нараховуються відсотки за користування кредитом у розмірі 2% (протягом перших 14 днів) та 2,5% (протягом решти строку кредитування), та визначено строк користування кредитними коштами в 42 дні.
Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
Відповідно до ст. 1 Закону, що містить визначення термінів, 1-1) договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; 1-2) денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 13 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: 
- з 24.12.2023 - денна ставка має бути не більше 2,5%, 
- з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%,
- з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Тобто, нарахування денної процентної ставки в більшому розмірі ніж визначено в перехідних положеннях є неправомірним.
Оскільки, кредитний договір, за яким ініціюється стягнення заборгованості було укладено 18.04.2024, тобто, після набрання чинності законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», умови такого кредитного договору повинні у повній мірі відповідати п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», а також ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
З наданого позивачем кредитного договору від 18.04.2024 № 18.04.2024-100003567 вбачається, що первісний кредитор здійснював нарахування відсотків у розмірі 2% (протягом перших 14 днів) та 2,5% (протягом решти строку кредитування).
Проте, таке нарахування не відповідає умовам п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», а також ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки, з 22.04.2024 максимально допустимий розмір процентної ставки, що підлягав застосуванню до зазначеного кредитного договору не повинен був перевищувати 1,5%.
Встановлений у кредитному договорі від 18.04.2024 № 18.04.2024-100003567 розмір відсотків за користування кредитом порушує умови закону та обмежує права споживача, а тому, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору в частині встановлення відсотків за користування кредитним договором є нікчемними.
Таким чином, до зазначеного договору підлягає застосуванню максимально допустимий розмір відсотків, встановлений Законом України «Про споживче кредитування».
Суд звертає увагу на те, що кредитор є фінансовою компанією, що здійснює надання грошових коштів в кредит (позику), а тому, в силу цього повинен був бути обізнаний із п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», а також ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», які на момент укладання договору уже встановлювали граничний розмір відсотків з урахуванням перехідного періоду до 20.08.2024.
За таких обставин, у період з 18.04.2024 по 21.04.2024 (включно) підлягала застосуванню процентна ставка у розмірі 2% в день, а в подальшому, з 22.04.2024 по 29.05.2024 у розмірі 1,5%, а загальний розмір відсотків за користування кредитом повинен становити 6 500,00 гривень.
Щодо неустойки, суд зазначає наступне.
Пунктом 9.1. кредитного договору від 18.04.2024 № 18.04.2024-100003567 передбачено, що у разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії(ій) (якщо комісія (ії) встановлена(і) договором) у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених договором. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії(ій) (якщо комісія (ії) встановлена(і) договором) до позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
У пункті 7.6. кредитного договору від 18.04.2024 № 18.04.2024-100003567 сторони погодили, що у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитодавець залишає за собою право нарахування неустойки, розмір якої встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Максимальний розмір неустойки встановлюється законом.
Відповідно до пункту 15 заявки кредитного договору від 18.04.2024 № 18.04.2024-100003567 неустойка: 250,00 гривень, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).
Згідно зі статтею 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються.
Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.
У пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вказано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23) вказав, що з аналізу положень пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.
За таких обставин, кредитор у порушення вимог пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України здійснив неправомірне нарахування неустойки, а тому, позовна заява в цій частині задоволенню не підлягає.
Тому, розмір заборгованості за кредитним договором від 18.04.2024 № 18.04.2024-100003567 повинен виглядати наступним чином:
- тіло кредиту – 10 000,00 гривень;
- відсотки – 6 500,00 гривень.
- всього – 16 500,00 гривень.
Тому, враховуючи зазначене, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовної заяви шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором від 0118.04.2024 № 18.04.2024-100003567 у розмірі 16 500,00 гривень.
Щодо судового збору суд зазначає наступне.
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.
Згідно платіжної інструкції від 10.12.2025 № СЦ00060996, ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» сплатило в якості судового збору грошову суму у розмірі 2 422,40 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ціна позову – 22 600,00 гривень.
Розмір задоволених позовних вимог – 16 500,00 гривень.
Питома вага – 0,730 (16 500,00 / 22 600,00).
Сума судового збору, пропорційна заявленим позовним вимога – 1 768,35 гривень (2 422,40*0,7301).
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, з відповідача в порядку розподілу судових витрат підлягає стягненню сума сплаченого судового збору, пропорційна до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 768,35 гривень.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з відповідача – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 , на користь позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, ЄДРПОУ – 37356833, заборгованість за кредитним договором від 18.04.2024 № 18.04.2024-100003567 у розмірі 16 500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 (нуль) копійок.
Стягнути з відповідача – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 , на користь позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, ЄДРПОУ – 37356833, суму сплаченого судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 768 (одна тисяча сімсот шістдесят вісім) гривень 35 (тридцять п`ять) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Текст рішення складено та підписано 18 травня 2026 року.

Суддя            Косіцина В.В.