справа № 631/310/26
провадження № 3/631/198/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

25 травня 2026 року селище Нова Водолага 

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Тетяна Михайлівна, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду від відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшов адміністративний матеріал, складений відносно  ОСОБА_1  про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 607076, складеного 05 березня 2026 року інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Білоусовим Дмитром Романовичем, убачається, що 05 березня 2026 року близько 14 годин 20 хвилин, в Харківській області, Харківський район, на автодорозі М-29, сполученням Харків – Берестин – Перещепине, поблизу села Рокитне (координати 49.8214297, 35.9554749), водій  ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «КАМАЗ 43118», державний номерний знак НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху, не переконався у безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем марки «ОРЕL ZAFIRA», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням громадянина ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого автомобіль марки «ОРЕL ZAFIRA» отримав механічні пошкодження, чим була завдана матеріальна шкода.
Як зазначено у протоколі, своїми діями  ОСОБА_1  порушив пункт 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
ОСОБА_1  у судовому засіданні свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення не визнав, зазначивши, що з боку другого учасника дорожньо-транспортної пригоди було допущено багато порушень, останній поїхав з місця подія, через деякий час повернувся, що у свою чергу не було відображено працівниками поліції. ОСОБА_1 зазначив, що з його сторони були виконані всі вимоги Правил дорожнього руху.
Суддя, вислухавши пояснення особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.
Положення частин 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
У відповідності до приписів частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення,?адміністративне правопорушення (проступок) – це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення). 
Положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»?передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях?247 та 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями?283,?254 Кодексу України про адміністративні правопорушення.?У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами, в справі про?адміністративне правопорушення?є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються?протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,?потерпілих,?свідків, висновком?експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів?та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі,?чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими?в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про?вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначені положеннями Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух», частина 1 статті 14 якого обумовлює, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. 
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. 
Учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, тощо (частина 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух»). 
Приписами пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію»?визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюються Правилами дорожнього руху,?затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі – Правила дорожнього руху), пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. 
Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. 
Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, водій – особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста – машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. 
Як визначено в загальних положеннях Правил дорожнього руху, дорожньо-транспортна пригода – це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. 
У пункті 10.1 Правил дорожнього руху встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. 
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 Правил дорожнього руху). 
Стаття 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
Відповідно до пункту 1 розділу VIII наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі»?у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 
1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 
2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 
3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 
4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 
5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі. 
Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується даними, що містяться у: 
протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 607076, складеному 05 березня 2026 року інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Білоусовим Дмитром Романовичем, у якому зафіксовано, що 05 березня 2026 року близько 14 годин 20 хвилин, в Харківській області, Харківський район, на автодорозі М-29, сполученням Харків – Берестин – Перещепине, поблизу села Рокитне (координати 49.8214297, 35.9554749), водій  ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «КАМАЗ 43118», державний номерний знак НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху, не переконався у безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем марки «ОРЕL ZAFIRA», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням громадянина ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого автомобіль марки «ОРЕL ZAFIRA» отримав механічні пошкодження, чим була завдана матеріальна шкода. Вказаний протокол складений у присутності ОСОБА_1 та містить його особистий короткий підпис (а. с. 2);
копії рапорту старшого інспектора – чергового чергової частини відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції Олександра Товстика про те, що 05 березня 2026 року о 14 годині 22 хвилин надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 05 березня 2026 року о 14 годині 21 хвилині за адресою: Харківська область, Харківський район, село Рокитне, швидкісна траса Харків – Дніпро, авто марки «ОРЕL ZAFIRA», державний номерний знак НОМЕР_3 , дорожньо-транспортна пригода з автомобілем – військовий «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 . Заявник: ОСОБА_2 . Даний рапорт зареєстрований в Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (Журнал єдиного обліку) відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області за № 1013 від 05 березня 2026 року (а. с. 3); 
схемі місця ДТП, складеної 05 березня 2026 року о 14 годині 20 хвилин, на автодорозі М-29 Харків – Берестин – Перещепине, поблизу села Рокитне, яка містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів,??транспортні засоби, причетні до дорожньо-транспортної пригоди, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючи дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження. При цьому, зазначена інформація підтверджена підписом водія транспортного засобу марки «КАМАЗ 43118», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 та водія транспортного засобу марки «ОРЕL ZAFIRA», державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_2 , у зв`язку з чим з неї вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності дійсно порушив положення Правил дорожнього руху (а. с. 4);
письмових поясненнях ОСОБА_2 від 05 березня 2026 року, який зазначив, що 05 березня 2026 року близько 08 години 00 хвилин він їхала за кермом автомобіля марки «ОРЕL ZAFIRA», державний номерний знак НОМЕР_3 , до міста Харкова по власним справам. Повертаючись додому, близько 14 години 20 хвилин, він їхав по автодорозі М-29, сполученням Харків – Берестин – Перещепине – Дніпро, по лівій смузі руху, зі швидкістю близько 110 км/год, тому що на автодорозі було багато вибоїн. В цей час по правій смузі руху у попутному напрямку їхав автомобіль марки «КАМАЗ 43118», державний номерний знак НОМЕР_2 , з яким вони порівнялись. Водій марки «КАМАЗ» почав обминати вибоїни, в результаті чого, щоб уникнути зіткнення, він виїхав на роздільну смугу, але зрівнявшись з ним, автомобіль марки «КАМАЗ» продер лівим переднім колесом його автомобіль. Постраждалі та травмовані в результаті вказаної ДТП відсутні (а. с. 5);
письмових поясненнях ОСОБА_3 від 05 березня 2026 року, яка вказала, що 05 березня 2026 року близько 14 години 00 хвилин вона їхала з міста Харкова разом зі ОСОБА_4 , який перебував за кермом автомобіля марки «ОРЕL ZAFIRA», державний номерний знак НОМЕР_3 , та його донькою ОСОБА_5 . Рухались по трасі М-29 в бік міста Дніпра по правій полосі. Попереду них їхав автомобіль марки «КАМАЗ», який рухався також у правій полосі дороги. Водій ОСОБА_2 почав обганяти автомобіль марки «КАМАЗ» та коли автомобілі зрівнялись, водій автомобіля «КАМАЗ» почав виїжджати на ліву смугу і правою частиною свого автомобіля, а саме заднім колесом, зіткнувся з лівою боковою частиною автомобіля марки «ОРЕL ZAFIRA». Автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а. с. 6);
письмових поясненнях ОСОБА_6 від 05 березня 2026 року, яка зазначила, що 05 березня 2026 року близько 08 години 00 хвилин вона їздила до міста Харкова разом із батьком ОСОБА_2 та його співмешканкою на автомобілі марки «ОРЕL ZAFIRA», державний номерний знак НОМЕР_3 , по власним справам. Повертаючись додому, близько 14 години 20 хвилин вони їхали по автодорозі М-29, сполученням Харків – Берестин – Перещепине – Дніпро, зі швидкістю приблизно 110 км/год. Оскільки на автодорозі було багато ям та вибоїн, вони рухались по лівій смузі дороги, а автомобіль марки «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався по правій смузі. Попереду автомобіля марки «КАМАЗ» рухався ще один автомобіль, який саме вона не пам`ятає, та водій автомобіля «КАМАЗ» почав різко з`їжджати у ліву смугу руху, тому її батько почав різко викручувати кермо автомобіля ліворуч, на роздільну смугу. В результаті чого автомобіль марки «КАМАЗ» прочесав лівим колесом праву сторону їх автомобіля. Після зіткнення водія автомобіля «КАМАЗ» зупинився на узбіччі, її батько також перестроївся та припаркувався на узбіччі й викликав працівників поліції (а. с. 7);
письмових поясненнях ОСОБА_1 від 05 березня 2026 року, який зазначив, що 05 березня 2026 року близько 11 години 00 хвилин він виїхав з міста Ізюм у місто Дніпро по швидкісній трасі М-29 за кермом автомобіля марки «КАМАЗ 43118», державний номерний знак НОМЕР_2 . При під`їзді до села Рокитне він їхав у правій полосі руху зі швидкістю близько 50 км/год, увімкнув лівий покажчик повороту та почав об`їжджати яму та коли вже майже виїхав на ліву смугу дороги, він почув звук удару у ліву бокову частину та побачив, що транспортний засіб марки «ОРЕL ZAFIRA», державний номерний знак НОМЕР_3 , у лівій полосі зробив зіткнення з боковою частиною його автомобіля. Водій додав, що коли виїздив на ліву смугу дороги не бачив, щоб рухався вищевказаний автомобіль (а. с. 8);
фототаблиці до протоколу огляду ДТП від 05 березня 2026 року (а. с. 14 – 16).
Отже в даному випадку, виходячи з аналізу та оцінки складеної працівниками патрульної поліції схеми дорожньо-транспортної пригоди, місця зіткнення та характеру пошкоджень автомобіля і механіки їх виникнення, наявних у матеріалах справи фотоматеріалів, а також письмових пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди та очевидців, слід мовити про недотримання ОСОБА_1 приписів пункту 10.1 Правил дорожнього руху, що перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди.
Аналізуючи надані у судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , який зазначив, що дорожньо-транспортна пригода сталась не з його провини, оскільки усі Правила дорожнього руху він чітко дотримувався, суд вважає за необхідне зазначити, що вони спростовуються наявними в матеріалах справи іншими письмовими доказами та останній будучи водієм вантажного транспортного засобу перед початком зміни напрямку руху повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Приймаючи до уваги вищенаведені дані, які містяться в матеріалах справи, з урахуванням всіх обставин справи, суд доходить висновку, що дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам Правил дорожнього руху, зокрема пунктам 10.1, а отже в діях останнього міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. 
Доказів на спростування даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення судді не надано. 
При цьому суд відкидає посилання ОСОБА_1 на незаконність та неповноту дій працівників поліції, оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що останнім подавались заяви у порядку, передбаченим чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно нього. Як й не надано доказів того, що ОСОБА_1 звертався до суду в порядку, передбаченому нормами Кодексу адміністративного судочинства України, щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції. 
В цілому протокол про адміністративне правопорушення складений з дотриманням вимог статей 254 – 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення та містять всі необхідні для розгляду справи відомості, будь-яких істотних недоліків при їх складанні не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликають, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom», заяви № 15809/02 і № 25624/02), яке з урахуванням положень статей ?8 та 9 Конституції України є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
Відтак, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення повністю доведена. А тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. 
Згідно з частиною 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. 
При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, суддя враховує характер його вчинення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника, а також наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність. 
Обставин, що відповідно до статтей 34 та 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення пом`якшують та обтяжують відповідальність  ОСОБА_1  у судовому засіданні не встановлено.
Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 суд зазначає наступне. 
Адміністративна відповідальність має подвійну мету – захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності. 
Перша – репресивно-каральна («штрафна») – полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави правопорушнику, а по-друге, - засобом, який попереджає нові правопорушення. 
Друга функція – запобіжно-виховна – тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб. 
Тобто, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що і матиме місце в цій ситуації. 
Відтак, керуючись принципом верховенства права, з урахуванням вимог статей 33, 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень та досягнення мети адміністративного покарання, беручи до уваги характер скоєного адміністративного правопорушення, особу правопорушника та ступень його вини, суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення з урахуванням вимог статей 34, 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Саме ця міра покарання, на думку суду, буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень. 
В порядку частини 5 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення. 
Відповідно до приписів статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. 
Згідно з частиною 1 та пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється. 
Статтею 7 Закону України №  4695-IX від 03 грудня 2025 року «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 1 січня 2026 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 3328 гривень 00 копійок.
В зв`язку з вищевикладеним, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 665 гривень 60 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9, 23, 34, 35, частиною 2 статті 38, статтями 40-1, 124, 245, 246, 256, частиною 2 статті 268, статтями 247, 249 – 252, частиною 1 статті 255, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 – 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 298, частинами 1 і 2 статті 299 та частиною 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

П О С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, який стягнути на користь держави (номер рахунку (IBAN): UA 168999980313020149000020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) – електронне адміністрування податку). 
Відповідно до Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП електронне адміністрування податку), номер рахунку (IBAN) UA 908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови – не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
В разі не сплати штрафу у строк встановлений частиною 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення у порядку примусового виконання постанови стягується штраф у подвійному розмірі (1700 гривень 00 копійок). 
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. 
Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців.??? 

Суддя Т. М. Трояновська