Справа № 325/76/18
2-др/195/2/26 
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
06.05.2026 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області 

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді – Кондус Л.А., при секретарі – Дєєвої Ю.С., за участю: позивачки ОСОБА_1 ( в режимі відеоконференції), представника позивачки та третьої особи ОСОБА_2 — адвоката Новак А.І. (в режимі відеоконференції), представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Гайворонського О.Ю. (в режимі відеоконференції), третьої особи — Горлова Е.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Ями Д.М. та представника позивачки ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 — адвоката Новак А.І. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_5 ) до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_6 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Буцикіна Лілія Олексіївна, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Єдемська-Фастовець Ольга Олександрівна, ОСОБА_2 про визнання недійсними довіреності на відчуження будинку, заяв про дачу згоди на дарування житлового будинку та земельної ділянки, договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, 
ВСТАНОВИВ:
У справі за позовом ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_5 ) до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи : ОСОБА_6 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Буцикіна Лілія Олексіївна , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Єдемська-Фастовець Ольга Олександрівна , ОСОБА_2 про визнання недійсними довіреності на відчуження будинку, заяв про дачу згоди на дарування житлового будинку та земельної ділянки, договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно Томаківським районним судом Дніпропетровської області 08.04.2026 було ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.
13.04.2026 представником позивачки ОСОБА_1 - адвокатом Ямою Д.М. через систему «Електронний суд» подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, зокрема витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 221 673 грн.
14.04.2026 представником позивачки ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 — адвокатом Новак А.І. через систему «Електронний суд» подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, зокрема витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 633 612,82 грн., яким просить стягнути вказані витрати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 . 
Вказані заяви представників про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат об`єднано в одне провадження, оскільки подані представниками окремо.
Відповідач ОСОБА_3 подав до суду заяви про відмову у задоволенні заяв адвокатів Ями Д.М. та Новака А.І. про стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, мотивуючи наступним. 26.11.2020 АО Міллер та ОСОБА_1 уклали договір № 640/3/26-11-2020 про надання правничої (правової) допомоги. 24.12.2020 АО Міллер та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду №1 до вказаного договору, пунктом якої було передбачено сплату 9378,00 грн. передоплати протягом трьох днів. Представником позивача АО Міллер до заяви про ухвалення додаткового рішення не додано документу про оплату вказаної суми. Крім того, до заяви ним додані акти виконаних робіт, з яких вбачається, що починаючи з січня 2021 ОСОБА_1 постійно виставлялися рахунки на оплату послуг. Однак доказів оплати вказаних рахунків до заяви не надано. ОСОБА_1 більше 5 років порушує умови договору та не оплачує надані їй послуги, а АО Міллер надає їй правничу допомогу безоплатно і на порушення не реагують. Тому, зазначені в додаткових угодах суми вартості години роботи АО Міллер 100 та 150 доларів США придумані сторонами договору тільки для однієї мети — покласти на нього непідйомний тягар фіктивних судових витрат. Передбачена договором вартість послуг не є реальною, оскільки не є дійсною та розумною, ці суми є неадекватними та завищеними. Щодо заяви адвоката Ями Д.М. Вказана ним сума витрат на надання професійної правничої допомоги 221 673 грн. безпідставна. Заява не містить розрахунку цієї суми. В доданому до заяви акті прийому-передачі сторони вказали курс долара 43,46 грн., але станом на день укладення між ними договору 06.04.2020 курс складав 27,23 грн. Й те, що в договорі вони вирішили використовувати курс НБУ станом на день укладення акту прийому-передачі, є нікчемним для інших, оскільки не відповідає вимогам ст. 533 ЦК України. У справі № 325/76/18 адвокат Яма Д.М. надавав правничу допомогу не позивачці ОСОБА_1 , а третій особі Горлову Е.Г. Саме як представник Горлова Е.Г. він подавав процесуальні документи та приймав участь в судових засіданнях. 
Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримала заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. 
Представник позивачки ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 — адвокат Новак А.І. в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. 
Представник відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Гайворонський О.Ю. в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечує проти вищевказаних заяв щодо розподілу судових витрат. 
Третя особа — ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримує заяви щодо розподілу судових витрат. 
Суд, перевіривши заяви та заперечення щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, заслухавши учасників справи, приходить до наступного.
Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі 755/9215/15-ц ВП ВС роз`яснила, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.
Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Пунктом 1 частини 2 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Застосування статті 134 ЦПК України про необхідність подання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат та аналіз положень статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього (орієнтовного) розрахунку у суду є право відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Надання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у їх стягненні, якщо такий розрахунок попередньо (з першою заявою по суті спору) не надавався, оскільки закон використовує термін «може відмовити», а не «відмовляє». Для цього суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернувся до суду, їх значення для заявника. Таким чином, хоча відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу у зв`язку з неподанням заявником попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат є правом суду, а не обов`язком, суд має враховувати конкретні обставини справи та принцип диспозитивності цивільного судочинства.
Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою як позовної заяви, так і відзиву, оскільки з огляду на положення процесуального закону попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, актів виконаних робіт тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21, (провадження № 12-43гс22), від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22, (провадження № 14-123цс23).
Коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суд про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з цим з об`єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення (див.: ухвала Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07 липня 2023 року у справі № 340/2823/21, провадження № К/990/16360/22).
Твердження відповідача ОСОБА_3 про те, що адвокат Яма Д.М. надавав правову допомогу третій особі ОСОБА_2 , а не позивачці ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_5 ), є безпідставними та не відповідає фактичним обставинам справи. З матеріалів справи суд вбачає, що адвокат Яма Д.М. здійснював представництво інтересів ОСОБА_5 , що підтверджується договором про надання послуг адвоката № 332-ц-2020 від 24.03.2020 (а.с.64 т.№4) та ордером на надання правової допомоги серії ЗП №104143 (а.с.83 т.№4). Після чого адвокат Яма Д.М. здійснював представництво інтересів ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_5 , що підтверджується договором про надання послуг адвоката № 351-ц-2020 від 02.10.2020 (а.с.231 т.№5) та ордером на надання правової допомоги серії ЗП №104178 (а.с.232 т.№5). Участь адвоката в судових засіданнях зафіксована у відповідних протоколах, а саме: від 10.06.2020 ( а.с.167-168 т.№4); від 02.07.2020 (а.с. 208-211 т.№4); від 23.07.2020 (а.с. 243-248 т.№4), від 24.09.2020 (а.с.23-25 т.№5); від 26.11.2020 (а.с.84-85 т.№5); від 09.02.2021 (а.с.233-234 т. №5); від 25.03.2021 (а.с.47-48 т.№6); від 17.06.2021 (а.с.173-175 т.№6); від 22.12.2021 (а.с.62-63 т.№8); від 09.02.2022 (а.с.243-246 т.№8); від 25.08.2022 (а.с.71-75 Т.№9); від 07.10.2022 (а.с.203-205 т.№9); від 19.10.2022 (а.с.250-254 т.№9); від 04.11.2022 (а.с.32-34 т.№10); від 17.07.2024 (а.с.88-93 т.№ 12); від 25.12.2024 (а.с.133-139); від 04.02.2025 (а.с.141-147 т.№ 12); від 01.04.2025 (а.с.18-23 т.№13); від 18.07.2025 (а.с.34-38 т.№13); від 15.10.2025 (а.с.62-66 т.№13); від 19.03.2026 (а.с.126-133 т.№13); від 08.04.2026 (а.с.140-148 т.№13). 
Відповідно до акту передачі-приймання послуг від 10.04.2026 згідно договору про надання послуг адвоката № 351-ц-2020 від 02.10.2020 вказано найменування послуг наданих адвокатом ОСОБА_7 всього на суму 221 673,00 грн. ( 5100х43,4653 (курс станом на 10.04.26)). 
Крім того, судом встановлено, що між АО Міллер та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги від 26.11.2020. 
24.12.2020 АО Міллер та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду № 1 до договору №640/3/26-11-2020, пунктом 1 якої було передбачено сплату 9378 грн. передоплати протягом трьох днів. 
26.11.2020 АО Міллер та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду №2 до договору №640/3/26-11-2020.
04.07.2020 АО Міллер та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду №3 до договору №640/3/26-11-2020.
Відповідно до актів надання послуг АО Міллер замовнику ОСОБА_1 надано послуг на загальну суму 633 612,82 грн. із зазначенням детального опису робіт (наданих послуг), а саме: згідно акту надання послуг № 21 від 11.01.2021 на суму 1550,00 грн.; згідно акту надання послуг № 27 від 19.01.2021 на суму 6200,00 грн.; згідно акту надання послуг № 145 від 26.03.2021 на суму 15400 грн.; згідно акту надання послуг № 244 від 25.06.2021 на суму 12 060,00 грн.; згідно акту надання послуг № 274 від 28.07.2021 на суму 14 800,00 грн.; згідно акту надання послуг № 352 від 25.08.2021 на суму 2 940,00 грн.; згідно акту надання послуг №456 від 03.12.2021 на суму 24 570,00 грн.; згідно акту надання послуг №22 від 11.01.2022 на суму 47 437,50 грн.; згідно акту надання послуг №421 від 11.01.2022 на суму 10 312,50 грн.; згідно акту надання послуг №58 від 04.02.2022 на суму 6 345,00 грн.; згідно акту надання послуг №297 від 10.06.2022 на суму 38 250,00 грн.; згідно акту надання послуг №365 від 13.09.2022 на суму 34 485,00 грн.; згідно акту надання послуг №381 від 13.10.2022 на суму 58 425,00 грн.; згідно акту надання послуг №396 від 10.11.2022 на суму 18 315,00 грн.; згідно акту надання послуг №45 від 27.02.2023 на суму 38 902,50 грн.; згідно акту надання послуг №159 від 27.04.2023 на суму 33 975,00 грн.; згідно акту надання послуг №439 від 26.05.2023 на суму 73 437,00 грн.; згідно акту надання послуг №441 від 19.06.2023 на суму 5 593,50 грн.; згідно акту надання послуг №444 від 25.07.2023 на суму 16861,50 грн.; згідно акту надання послуг №447 від 26.09.2023 на суму 14 396,25 грн.; згідно акту надання послуг №71 від 25.03.2024 на суму 2883,00 грн. ( в т.ч. ПДВ 480,50 грн.); згідно акту надання послуг №63 від 25.03.2024 на суму 50349,76 грн. ( в т.ч. ПДВ 8 391,63 грн.); згідно акту надання послуг №194 від 29.07.2024 на суму 62 160,00 грн. ( в т.ч. ПДВ 10 360,00 грн.); згідно акту надання послуг №217 від 29.08.2024 на суму 6 223,50 грн. ( в т.ч. ПДВ 1 037,25 грн.); згідно акту надання послуг №286 від 26.12.2024 на суму 9 515,26 грн. ( в т.ч. ПДВ 1 585,88 грн.); згідно акту надання послуг №37 від 26.02.2025 на суму 6282,00 грн. (в т.ч. ПДВ 1 047,00 грн.); згідно акту надання послуг №67 від 23.04.2025 на суму 25 104,00 грн. ( в т.ч. ПДВ 4 184,00 грн.); згідно акту надання послуг №89 від 22.05.2025 на суму 6 246,00 грн. ( в т.ч. ПДВ 1 041,00 грн.); згідно акту надання послуг №152 від 23.07.2025 на суму 6 306,00 грн. (в т.ч. ПДВ 1 051,00 грн.); згідно акту надання послуг №231 від 18.11.2025 на суму 25 404,00 грн. ( в т.ч. ПДВ 4 234,00 грн.); згідно акту надання послуг №40 від 23.03.2026 на суму 16 608,75 грн. ( в т.ч. ПДВ 2 768,13 грн.); згідно акту надання послуг №66 від 09.04.2026 на суму 29 558,25 грн. ( в т.ч. ПДВ 4926,38 грн.).
У вказаних актах надання послуг вказано всі дії, що були вчинені адвокатами, в тому числі участь у судових засіданнях.
За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.
Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід також ураховувати позицію Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Згідно приписів ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_5 ) задоволено частково, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, враховуючи, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвокатів, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих адвокатами послуг, з огляду на заперечення відповідача ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвокатів підлягає зменшенню, а тому заяви адвокатів Ями Д.М. та Новака А.І. підлягають частковому задоволенню, та справедливим буде стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_5 ) в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 100 000,00 грн. (за послуги надані адвокатом Ямою Д.М.) та в розмірі 150 000,00 грн. (за послуги надані АО Міллер), а всього в загальному розмірі 250 00,00 грн.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом не було вирішено питання про судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивачки судовий збір, сплачений при подачі позову до суду. 
Керуючись ст. ст.133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Заяви представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Ями Д.М. та представника позивачки ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 — адвоката Новак А.І. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_5 ) до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи : ОСОБА_6 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Буцикіна Лілія Олексіївна, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Єдемська-Фастовець Ольга Олександрівна, ОСОБА_2 про визнання недійсними довіреності на відчуження будинку, заяв про дачу згоди на дарування житлового будинку та земельної ділянки, договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_5 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 250 000,00 грн. (двісті п`ятдесят тисяч гривень).
Стягнути з ОСОБА_3 та з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_5 ) судовий збір в сумі 3400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень), а саме: по 1 700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень) з кожного.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення складено 06.05.2026 року.
Учасники справи:
Позивачка: ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_5 ), РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; 
Представник правонаступника позивачки: адвокат Новак Андрій Ігорович, адвокатське об`єднання «Міллер», 04071, м.Київ, вул. Введенська, 4, офіс 1;
Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ;
Відповідачка: ОСОБА_4 , НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; 
треті особи: 
- ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; 
- приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Буцикіна Лілія Олексіївна, АДРЕСА_4 ; 
- приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Едемська-Фастовець Ольга Олександрівна, АДРЕСА_5 ;
- ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

Суддя:	  	Л. А. Кондус