Справа №161/7561/26
Провадження №2/155/654/26

ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.06.2026 м. Горохів
Горохівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Санакоєва Д.Т., при секретарі судового засідання Федонюк О.М., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог
05 травня 2026 року до Горохівського районного суду Волинської області надійшла позовна заява ТзОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтований тим, що 23 травня 2025 між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №71235955 за умовами якого позичальнику були надані кредитні кошти, які він не повернув, відсотки за користування кредитними коштами не сплатив. Право вимоги за цим договором перейшло від ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТзОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» на підставі договору факторингу №16/09/25 від 16.09.2025. Заборгованість відповідача за договором про надання фінансового кредиту №71235955 від 23.05.2025 становить 18645,74 грн., з них: 6500 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 585 грн. - заборгованість за відсотками, 10585,75 грн заборгованість за пенею, 975 грн – заборгованість за комісією. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість та понесені судові витрати по справі.
Заяви, клопотання сторін
Відповідач 26 травня 2026 року подав відзивна позовну заяву, в якому вважає, що відсутні належні докази на підтвердження переходу права вимоги. Також вважає, що належними доказами не доведено сам факт отримання кредитних коштів та наявності заборгованості. Просить позовні вимоги залишити без задоволення.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 06 травня 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Позивач подав клопотання (включив його в текст позовної заяви) про розгляд справи за відсутності його представника. Не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від відповідача не надходило.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Фактичні обставини справи встановлені судом
Судом встановлено, що 23 травня 2025 ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 уклали договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71235955, відповідно до якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. За умовами кредитування сума позики становить - 6500 грн. (п. 2.2.1), строк позики - 30 днів (п.2.2.2), процентна ставка в день 0,300%, комісія за надання позики 15,00% від суми позики – 975 грн, денна процентна ставка/день – 0,800%, проценти за понадстрокове користування кредитом 4,00% в день, пеня- 4,00 % в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка – 1399,08%. Орієнтовна загальна вартість кредиту - 8060,00 гривень. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 31401 (а.с.12 зворот - 19).
У п.12 договору сторони вказали свої реквізити, зокрема відповідачем було зазначено свої анкетні та паспортні дані, РНОКПП, електронна адреса та номер особистого електронного платіжного засобу НОМЕР_1 , на який в подальшому було перераховано кредитні кошти.
Додатком 1 до договору є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором підписаний одноразовим ідентифікатором 31401.
Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №71235955 від 23.05.2025 року передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 6500,00 за посередництвом АТ «ТАСКОМБАНК», що підтверджується квитанцією АТ «ТАСКОМБАНК» про успішне проведення платіжної операції про переказ коштів в розмірі 6500,00 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_2 .
25 липня 2025 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №154251129 до договору позики №71235955, у якій сторони домовилися про реструктуризацію погашення Позичальником заборгованості, що утворилася на дату укладення цієї Додаткової угоди в сумі 16900 грн 00 коп. на 180 днів. Загальна сума Заборгованості є фіксованою. Позичальник сплачує кредитодавцю суму заборгованості частинами за узгодженим сторонами графіком (а.с.21, 22).
Додаткова угода підписана електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 47876.
За розрахунком ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», заборгованість відповідача за договором позики №71235955 від 23.05.2025 року становить 18645,74 грн., з них: 6500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 585,00 грн. - заборгованість за процентами, 975,00 грн - комісія за надання позики, 10585,75 грн заборгованість за пенею (розрахунок заборгованості, а.с.10 зворот - 12).
ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» уклали Договір факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 року, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №71235955 від 23.05.2025 року до ОСОБА_1 .
Відповідно до Реєстру прав вимог №23/12/25-02 від 23.12.2025 року – ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступив ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах, в тому числі до відповідача в сумі 18645,74 грн., з них: 6500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 585,00 грн. - заборгованість за процентами, 975,00 грн - комісія за надання позики, 10585,75 грн заборгованість за пенею.
Застосоване судом законодавство та висновки суду
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.
За змістом ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.
Закон України «Про електронну комерцію» - визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до ч.1 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Частиною третьою статті 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Разом з тим, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув.
Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Частиною 1 ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України).
Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч.1 ст.512 ЦК України).
Відповідно до абз.1 ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову
За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.
Досліджений судом договір факторингу відповідачем не оспорювався та не був визнаний судом не дійсним, а тому у відповідності до вимог ст.204 ЦК України цей правочин є правомірним.
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
На підтвердження переходу права вимоги позивачем надані належні та допустимі докази, які у своїй сукупності підтверджують, що ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» є новим кредитором за кредитним договором №71235955 від 23.05.2025 року на підставі укладеного між ним та «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договору факторингу №16/09/25. Відтак, у нього виникло право вимоги до відповідача.
Аргументи наведені відповідачем у відзиві і цій частині не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Із досліджених судом доказів встановлено, що ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 уклали в кредитний договір №71235955 від 23.05.2025 року.
Факт укладення договору ОСОБА_1 не заперечувався.
Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, та підписано накладенням електронних підписів одноразовими ідентифікаторами. Відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах.
Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із позивачем, якщо вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливими, натомість відповідач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 засвідчив, що погодився на отримання кредитних коштів саме на умовах, що визначені договором.
ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач ОСОБА_1 взяті на себе за договором зобов`язання ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» не виконав, оскільки не повністю вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору та проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість.
Заперечення ОСОБА_1 , щодо відсутності доказів про отримання ним кредитних коштів не заслуговують на увагу, оскільки не підтвердженні жодним доказом, так як останній має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він мав можливість представити суду виписку зі свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів.
За розрахунками позивача заборгованість відповідача становить 18645,74 грн., з них: 6500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 585,00 грн. - заборгованість за процентами, 975,00 грн - комісія за надання позики, 10585,75 грн заборгованість за пенею.
Із дослідженого розрахунку заборгованості, також встановлено, що на виконання умов договору №71235955 від 23.05.2025 року ОСОБА_1 25.07.2025 року здійснив платіж на суму 2414,26 грн, які зараховані первісним кредитором в погашення нарахованої заборгованості за пенею.
Здійснення платежу ОСОБА_1 підтверджує той факт, що останній усвідомлює та розуміє необхідність виконання зобов`язань які у нього виникли перед кредитором, що також спростовує доводи про які відповідач зазначав у відзиві.
Розмір заборгованості за процентами та комісіями, які відображені у розрахунку заборгованості, є обґрунтованим, оскільки підтверджується матеріалами справи та водночас не спростований відповідачем, а тому позовні вимоги про стягнення тіла кредиту, процентів за користування кредитом та комісій підлягають до задоволення.
Водночас позивач заявив вимогу про стягнення 10585,75 грн пені.
Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України введений воєнний стан. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення кредитного договору, так і на час розгляду цієї справи.
Враховуючи дату укладення договору, пеня нарахована позивачем в період дії воєнного стану.
Оскільки пеня нарахована у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України звільняється від обов`язку сплати на користь позивача, як кредитодавця, пені, а тому в задоволенні позовних вимог про стягнення пені слід відмовити.
З огляду на те, що відповідач здійснив, який позикодавцем був зараховані в погашення пені, від сплати якої відповідач за висновком суду звільняється, а отже суд здійснює розрахунок заборгованості з урахуванням встановлених обставин.
З урахуванням умов договору, які регламентують порядок зарахування сплачених коштів позичальником, сплачені відповідачем 2414,26 грн слід зарахувати в погашення заборгованості за відсотками в розмірі 585,00 грн, за комісією в розмірі 975,00 грн, а залишок 854,26 грн в погашення тіла кредиту, а тому загальний залишок заборгованості ОСОБА_1 за договором №71235955 від 23.05.2025 року становить 5645,74 грн (6500-854,26=5645,75).
Таким чином, суд всебічно, повно, об`єктивно розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов є таким що підлягає до часткового задоволення.
Розподіл між сторонами судових витрат
Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст.133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК).
Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено частково (30,28%), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 806,18 грн.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн. суд зазначає наступне.
За п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст.137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц.
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Так, на підтвердження заявлених вимог на правову допомогу представник позивача надав суду наступні докази: копію договору про надання правової допомоги від 22 серпня 2025 року №22-08/25ДІЛ, витяг з акту №4-ДІЛ приймання передачі наданої правничої допомоги, та додаток 1 до договору.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі №211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).
Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, малозначність справи, здійснення судового розгляду за правилами спрощеного провадження, типовість спірних правовідносин, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, витраченого представником часу, відсутністю клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3000,00 грн правової допомоги.
На підставі ст.509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.12, 77, 81, 141, 247, 259, 263-268, 280, 354 ЦПК України,
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» заборгованість за договором позики №71235955 від 23.05.2025 року в розмірі 5645 (п`ять тисяч шістсот сорок п`ять) гривень 74 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 806 (вісімсот шість) гривень 18 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Повне найменування сторін та інших учасників справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП»; місце знаходження - вулиця Садова, 31/33, офіс 40/3, місто Ірпінь Бучанського району Київської області; код ЄДРПОУ – 44280974;
Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Рішення в повному обсязі складено 03.06.2026 року.

Cуддя Горохівського районного суду
Волинської області         Д.Т.Санакоєв