Справа № 283/387/26
Провадження №2/283/710/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
(заочне)
04 травня 2026 року        м.Малин
Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Хомич В.М., секретар судового засідання Ільніцька С.В., за участю позивача, її представника – адвоката Барановського І.І. (в режимі ВКЗ), розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Торг» про визнання припиненим трудового договору,
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог
Позивачка через представника звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання припиненим трудового договору. Вимоги обґрунтовує тим, що 18.02.2021 позивач прийнята на роботу до відповідача на посаду продавця продовольчих товарів. Ні копії наказу про прийняття на роботу, ні трудової книжки позивачу роботодавець не надав.
05 січня 2026 року позивачем було подано до приймальні керівника відповідача заяву про звільнення за власним бажанням. Проте на час подання позову (22.02.2026) наказу про звільнення вона не отримала, трудову книжку їй не повернули, розрахунок не провели. Єдиним доказом існування трудових відносин є відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 25.02.2026 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 14 годину 24.03.2026, яке у зв`язку з неявкою відповідача відкладено на 10 годину 04.05.2026.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відповідач про розгляд справи повідомлявся за місцезнаходженням юридичної особи та через електронний кабінет. Відзиву, заяв та клопотань до суду не надходило.
У зв`язку з неявкою представника відповідача та не повідомленням про поважність причин неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, за згодою сторони позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Позиція позивача
Позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.
Встановлені судом обставини
Згідно із відомостями про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб від 18 лютого 2026 року, ОСОБА_1 було прийнято на роботу на посаду продавця продовольчих товарів ТОВ «Київ-Торг» відповідно до наказу № 14-ЖК від 18.02.2021 (а.с.7-8).
05.01.2026 ОСОБА_1 звернувся із заявою на ім`я директора ТОВ «Київ-Торг» про звільнення за власним бажанням; відмітка про отримання датована 05.01.2026 (а.с.6).
Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом
Між сторонами виник спір щодо припинення трудових відносин.
Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007, від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначив, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.
Згідно зі ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (ст. 3 КЗпП України).
Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Розірвання трудового договору з ініціативи працівника як спосіб захисту його трудових прав передбачено статтею 38 КЗпП України.
Тобто, розірвання трудового договору за статтею 38 КЗпП України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку.
При цьому ч. 1 ст. 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні.
Правове значення для припинення трудового договору має письмово викладена ініціатива працівника з наміром припинити трудові відносини, що доведена до відома роботодавця в установленому законом порядку.
Для припинення трудового договору за цією підставою не має значення чи була погоджена ця ініціатива з роботодавцем та чи згідний він з такою вимогою робітника. Трудові відносини припиняються незалежно від того, чи видано роботодавцем наказ про звільнення працівника, чи не вчинено такої дії. Відсутність такого наказу не зобов`язує працівника надалі виконувати покладені на нього трудові обов`язки та не продовжує дії трудового договору.
На заяві ОСОБА_1 про звільнення від 05.01.2026, є відмітка, яка підтверджує отримання роботодавцем даної заяви 05.01.2026.
Суд зазначає, що добросовісна поведінка суб`єкта господарювання передбачає розгляд звернення працівника про звільнення, оскільки у даному випадку це є гарантією, що передбачена статтею 43 Конституції України (право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується).
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачка не була звільнена із займаної посади у визначеному законом порядку після подачі заяви про звільнення, а тому відповідачем були порушені норми трудового законодавства щодо реалізації волевиявлення працівника на звільнення.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача та визнати припиненими трудові відносини між сторонами на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням позивача (згідно із заявою про звільнення позивача).
Суд, враховуючи дату, що вказана у заяві про звільнення, вважає, що саме 05.01.2026 слід вважати датою повідомлення роботодавця про намір позивача розірвати трудовий договір, відтак саме від цієї дати слід відраховувати двотижневий строк попередження роботодавця. Таким чином, трудові відносини між позивачем та відповідачем слід вважати припиненими з 19.01.2026.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: сплачений позивачем судовий збір.
Керуючись ст.ст.12, 13, 23, 76, 81, 258, 259, 265, 273, 274, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Торг» про визнання припиненим трудового договору - задовольнити.
Визнати припиненим з 19 січня 2026 року трудовий договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київ-Торг», код ЄДРПОУ 42630075, та  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який виник на підставі наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Торг» № 14-ЖК від 18.02.2021 у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 із займаної посади продавця продовольчих товарів за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.
Стягнути з відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Торг», код ЄДРПОУ 42630075, на користь позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 04.05.2026.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київ-Торг», код ЄДРПОУ 42630075, адреса місцезнаходження: 04073, м. Київ, пров. Куренівський, 15А.

Суддя	  	В.  М.  Хомич