Справа № 452/4529/25
Провадження № 2/455/472/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

05 травня 2026 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Івасенко С.М.,
секретаря судового засідання Бобельської Н.М.,
учасники справи - не з`явилися
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “КОЛЛЕКТ ЦЕНТР” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю“КОЛЛЕКТ ЦЕНТР” (надалі – позивач, новий кредитор) звернулося до суду з позовною заявою до  ОСОБА_1 (надалі – відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за договором позики № 77446711 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 01.10.2021 року у розмірі 27063,81 грн та судові витрати. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач 01.10.2021 року уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю “1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ” (надалі – кредитор 1) кредитний договір. Кредитор 1 свої обов`язки виконав – надав кредит. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання, визначені кредитним договором, не виконав, що є підставою для стягнення заборгованості в судовому порядку. При цьому, кредитор 1 відступив право вимоги за кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»  ( надалі –кредитор 2), яке відчужило право вимоги за кредитом відповідачки позивачу. Також просить стягнути судові витрати. 

19 березня 2026 року суд відкрив провадження у справі та постановив слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Суд не визнавав явку сторін обов`язковою.
Судове засідання, призначене на 17 квітня 2026 року, суд відклав на 05 травня 2026 року, оскільки це була перша неявка відповідача, повідомленого належним чином і який не проінформував суд про причини неявки. Відзиву відповідач не подав.
В судове засідання, призначене на 05 травня 2026 року, сторони не з`явилися.
Позивач повідомлений про дату час та місце судового засідання через електронний суд.
В позовній заяві просить розглядати справу без участі свого представника та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач викликався до суду шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду 20 квітня 2026 року, оскільки попередня судова повістка повернулася  з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» ( трекінг R067126006800). 
Суд також повідомляв відповідача про судове засідання через електронну пошту зазначену в позовній заяві. Електронне сповіщення відповідач отримав 20.04.2026 року. 
Суд вважає, що для забезпечення участі сторін в розгляді справи вжито всі можливі засоби, однак в судове засідання вони не з`явилася.
Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав, тому у відповідності до вимог ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Суд на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши докази та здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
01.10.2021 року кредитор 1 та відповідач уклали кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, сплатити плату (проценти) від суми позики (п.1). Сума позики 10000 грн, строк позики - 10 днів, фіксована процентна ставка, 1,99 % в день (п. 2.1., 2.2., 2.3.), знижена процентна ставка (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) - 0,6965%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день, % (не застосовується в період карантину) - 2,70%. Дата надання кредиту та дата повернення – 01.10.2021 рік та 11.10.2021 рік відповідно. В п. 12 кредитного кредитного договору визначено що він укладається з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписанням 
Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він ознайомився за посиланням https://mycredit.ua/ua/documents-license з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник ознайомився на сайті з офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також із правилами постійно діючої акції під умовною назвою ОH МY FREEDOM (перша позика 0,01%) для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», розміщених за адресою https://mycredit.ua/ua/akcii/ (п. 5.1). 
Відповідно до п. 5.2. кредитного договору, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Жодних ідентифікуючих ознак Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) не містять.
На посиланням https://mycredit.ua/ua/akcii/ та https://mycredit.ua/ua/documents-license/ міститься головна сторінка вебсайту MYCREDIT. На головній сторінці не має тексту Правил надання грошових коштів у позику та Правил програми лояльності для споживачів фінансових послуг.
Доказів, що строк кредитування був пролонгований не має.
Позикодавець надає позичальнику детальний перелік загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної відсоткової ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною ( п. 3).
12.08.2021 року директор кредитора 1 своїм наказом затвердив Правила надання грошових коштів у позику, що підтверджується копією Правил. Електронного підпису відповідача ці Правила не містять.
У додатку №1 міститься інформація про те, що сума кредиту, яка надається позичальнику становить 10000,00 грн., проценти за користування кредитом за період з 01.10.2021 року до 11.10.2021 року становлять 696,60 грн. Інших витрат по кредиту не передбачено.
В п. 2.3 кредитного договору і додатку №1 до нього зазначено, що загальна вартість кредиту становить 10696,60 грн.
Якщо сума Позики, зазначена в п.п. 2.1. п. 2 Договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування Позикою понад встановлений Договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п. 2 Договору за кожен день такого користування (п.17).
На паперовій копії примірника кредитного договору та додатку №1 до кредитного договору містяться відмітки про його підписання одноразовим ідентифікатором cdxOu6raOQ– зі сторони кредитора та ue59R2xNO4 – зі сторони позичальника. В реквізитах позичальника зазначений рахунок НОМЕР_1 .

01.10.2021 року кредитор 1 перерахував на картковий рахунок НОМЕР_1 кредит в сумі 10000,00 грн, що підтверджується копією листа ТОВ »ФК`Фінекспрес» № КД-000066320/ТНПП від 23.10.2025 року. Цей номер карткового рахунку відповідач зазначив в кредитному договорі, підписаного ним 01.10.2021 року електронним підписом одноразової ідентифікації ue59R2xNO4. Отримувач - Фалач Олег - ЕПЗ номер НОМЕР_1 .

22 лютого 2022 року кредитор 1 та кредитор 2 уклали договір факторингу № 22/02/2022, відповідно до якого кредитор 1 відступив, а кредитор 2 прийняв права вимоги до боржників, зокрема і до відповідач за кредитним договором, що підтверджується копіями договору факторингу № 22/02/2022 від 22 лютого 2022 року, платіжним дорученням № 333740001 від 23.02.2022 року, акта приймання-передавання реєстру боржників від 22.02.2022 року, акта приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді від 22.02.2022 року, витягу з реєстру боржників від 22.02.2022 року (рядок 5713).
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 22 лютого 2022 року до договору факторингу № 22/02/2022, кредитор 2 набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 
Станом на 22 лютого 2022 року ( дату відступлення права вимоги кредитором 1) сума заборгованості, розрахована кредитором 1, становила 27062,18 грн, з яких: 9953,50 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17 108,68 грн - заборгованість за нарахованими процентами. За час користування кредитом відповідач всього погасив 5729,06 грн, з яких 46,50 грн кредитор 1 спрямував на погашення кредиту та 5682,56 грн – на погашення процентів. Нарахування відсотків за понадстрокове користування кредитом кредитор 1 не здійснював. Відсотки нараховані за Знижена (акційна) процентна ставка 0.697 % з 01.10.2021 до 25.10.2021 року, за ставкою 1,99 – з 27.10.2021 року до 08.02.2022 року. Ці відомості містяться в розрахунку заборгованості, сформованого кредитором 1 16.10.2025 року станом на 22.02.2022 року.
10 січня 2023 року кредитор 2 та позивач уклали договір відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого кредитор 2 відступає а позивач приймає права вимоги до боржників, зокрема і до відповідача за кредитним договором, що підтверджується копіями договору № 10-01/2023 про відступлення ( купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, акта зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року, акта прийому передачі реєстру боржників в паперовому та електронному вигляді від 10.01.2023 року, реєстру боржників(том №2, рядок 49645) від 10.01.2023 року.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 10 січня 2023 року до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівля-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, яка станом на 10.01.2023 рік становить 27 063,81 грн, з яких: 9 953,50 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17 108,68 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 1,63 грн - нараховані 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України. Відповідач жодних платежів не здійснював.
Станом на 10 січня 2023 року ( дату відступлення права вимоги кредитором 2) сума заборгованості, розрахована кредитором 2, становила 27 063,81 грн, з яких: 9 953,50 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17 108,68 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 1,63 грн - нараховані 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України за 22.02.2022-23.02.2022 року. Відповідач жодних платежів не здійснював. 
Згідно з розрахунком, здійсненим позивачем на 04.11.2025 року, заборгованість відповідача за кредитним договором становила 27 063,81 грн, з яких: 9 953,50 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17 108,68 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 1,63 грн - нараховані 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України. Відповідач жодних платежів не здійснював. 
Копіями виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сторінок 1,2,10,15 статуту, свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 18.10.2021 року №95, рішення 31/08-22 єдиного учасника ТОВ`Сільвер інвестмент» від 31.08.2022 року підтверджується, що позивач є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та має право на надання фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення).

Із встановлених обставин вбачається, що спір виник щодо заборгованості, яка утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі споживчого кредиту, що врегульовано статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) із врахуванням Закону України »Про споживче кредитування» та Закону України »Про електронну комерцію».

Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису, що відповідає положенням та абзацу другого частини другої статті 639 ЦК. Вказану позицію детально розкрив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України. 

Кредитор 1 свій обов`язок виконав - 01.10.2021 року перерахував на картковий рахунку відповідача, зазначений в кредитному договорі кредит в сумі 10000 грн, що підтверджується копією листа ТОВ »ФК`Фінекспрес» № КД-000066320/ТНПП від 23.10.2025 року 
Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки не виконання зобов`язання передбачені статтями 525, 526, 530 , 610, 611 ЦК.
У порушення вимог Закону, відповідачка в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернула.
В силу статей 512, 1077, 1078 ЦК позивач в законному порядку набув право вимоги за кредитним договором до відповідача 10 січня 2023 року.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази в частині, що підтверджують існування зобов`язальних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідача суд визнає належними і допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують існування договірних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідачки. Однак надані позивачем докази не підтверджують заявлену до стягнення суму заборгованості.
Водночас і відповідач не надав доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань повністю.
Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 462/5025/20(провадження №  61-11608св22), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК.
Суд не погоджується із розрахованою сумою заборгованості за кредитом, оскільки така не відповідає умовам кредитного договору.
Суд встановив, що:
-розмір наданого кредиту - 10 000,00 грн.
-дата отримання кредиту – 01.10.2021 рік
-строк кредитування становив 10 днів, доказів пролонгації строку кредитування, тобто правомірного продовження користування кредитом не має;
- дата повернення кредиту – 11.10.2021 рік.
- в межах строку кредитування кредитор 1 ( первинний кредитор) нараховував відсотки за процентною ставкою 0,6965% - в абсолютному значені - 69,65 грн в день ( 10000 грн х0,6965%/100%).
-відповідач сплатив 5729,06 грн.

Отже, відповідач мав повернути кредитору чи його правонаступнику 10 000 грн ( сума кредиту) +696,50 грн ( проценти за час користування кредитом в межах строку кредитування – 10 днів)=10696,50 грн.
Саме ця сума визначена в п.2 кредитного договору та додатку 1 до кредитного договору.

З врахуванням сплаченої суми ( 5729,06 грн.) та положення п.1 ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування» залишок заборгованості за кредитним договором становить 4967,44 грн. І ця заборгованість є заборгованістю по кредиту, оскільки з погашеної суми 5729,06 грн повністю погашено проценти за час користування кредитом в межах строку кредитування ( 696,50 грн), що відображено в розрахунку заборгованості кредитора 1.
Питання нарахування відсотків після закінчення строку кредитування неодноразово було на розгляді Великої Палати Верховного Суду. Відповідно до усталеної практики Верховного Суду у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором ( див., наприклад, п. 141 постанови ВП ВС по справі № 910/4518/16 від 05 квітня 2023 року.
В п. 116 постанови ВП ВС по справі № 910/4518/16 від 05 квітня 2023 року зазначено про те, що:
Тобто твердження скаржників про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.

Суд відхиляє і можливість автопролонгації строку кредитування, яка визначена в п. 7.12.-7.16, які містяться в паперовій копії Правил надання грошових коштів у позику, затверджених наказом директора кредитора 1 від 12.08.2021 року.
По перше, за посиланням, яке міститься в п.5.2. кредитного договору https://mycredit.ua/ua/documents-license/ міститься головна сторінка вебсайту MYCREDIT, на якій відсутній текст Правил надання грошових коштів у позику, затверджених наказом директора кредитора 1 від 12.08.2021 року, що унеможливлює встановити наявність чи відсутність таких Правил взагалі та їх зміст зокрема, а самостійний пошук на інших сторінках цього вебсайту існування таких правил виходить за межі повноважень суду та принципу змагальності та диспозитивності ( ст.12 та 13 ЦПК України).
По друге, відсутній електронний підпис відповідача про те, що саме з цими правилами був ознайомлений, а тому суд виснує, що позивач не довів, що Правила надання грошових коштів у позику, затверджених наказом директора кредитора 1 від 12.08.2021 року були частиною кредитного договору і саме з його умовами ознайомився відповідач та погодився з ними, що узгоджується з правовим висновом, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Тому суд виснує, що після 11.10.2021 року кредитор 1 мав право нараховувати проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Однак, згідно розрахунку кредитора 1, він не скористався правом на нарахування процентів за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Отже, за розрахунками суду станом на дату відступлення права вимоги кредитора 1 кредитору 2 (22 лютого 2022 року) сума заборгованості за кредитом становила 4967,44 грн, яка складалася із тіла кредиту.
І саме таку суму кредитор 1 відступив кредитору 2.
Кредитор 2 після набуття права за кредитним договором скористався своїм правом та нарахував процентів за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) за 22.02.2022-23.02.2022 року в розмірі 1,63 грн ( 9 953,50 грн ( заборгованість за кредитом за даними кредитора 2) х3% ( ставка по ст. 625 ЦК України)/100%/365( кількість днів у році)х2 ( кількість днів, за які нараховані відсотки по ст. 625 ЦК України)).

Оскільки суд встановив, що фактично сума заборгованості , яку відступив кредитор 1, і , відповідно, яку набув кредитор 2 становить 4967,44 грн, яка складається із заборгованості за кредитом, тому кредитор 2 мав право нарахувати 0,82 грн проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Розрахунок: ( 4967,44 грн ( заборгованість за кредитом набутим кредитором 2) х 3% ( ставка по ст. 625 ЦК України)/100%/365( кількість днів у році)х 2 ( кількість днів, за які нараховані відсотки по ст. 625 ЦК України)).

Тому позивач за кредитним договором набув право вимоги за кредитним договором на 4967,44 грн. заборгованості за кредитом та 0,82 грн заборгованості за процентами за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) за 22.02.2022-23.02.2022 року, тобто за період, коли позичальник не звільнявся від сплати по ст. 625 ЦК України ( п.18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Грунтуючись на здійснених розрахунках, суд виснує, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 4968,26 грн , з яких: 4967,44 грн - за основним зобов`язанням (за кредитом) та 0,82 грн за  процентами по ст. 625 ЦК України. 
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив 2 422,40 грн. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією від 21.11.2025 року.
Крім цього, представниця позивача просить суд стягнути на витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. Відповідачка не подавала клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. 
Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, визначені статтею 141 ЦПК України ( див постанову Верховного Суду по справі № 369/576/22 від 28 червня 2023 року).
Суд враховує, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), принципу «pactasuntservanda» та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому уст. 43 Конституції України (відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.10.2020 року у справі № 910/15191/19).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, основні засади (принципи) цивільного судочинства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023 року № 910/7032/17).

На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано такі документи:
-Договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року;
-Заявка на надання юридичної допомоги №303 від 01.10.2025 року;
- Витяг з Акту №15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року з детальним описом виконаних робіт на суму 13000 грн.
З умов наданого договору, який укладений між позивачем та АО «Лігал Ассістанс» вбачається, що адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (п.1.1 Договору). Відповідно до п.4.1 договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Сума визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром АО за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (п.4.5 договору).
Згідно із Актом № 15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року, сторони погодили надання правових послуг, а саме надання усної консультації з вивченням документів - 2 години, вартість одиниці виміру 2000, ціна 4000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 3 годин, вартість одиниці виміру 3000, ціна 9 000 грн.
Суд зазначає, що такі складові надання професійної правової допомоги, визначені адвокатом, як: «надання усної консультації» охоплюються послугою з підготовки та подання позовної заяви і не підлягають виокремленню ( подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 17.01.2022 у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).
Суд констатує, що спір, який є предметом розгляду у цій справі, для професійного правника є незначної складності, відноситься до категорії малозначних та типових справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. АО «ЛігалАссістанс» надає позивачу послуги правового характеру в таких категоріях спорів на постійній основі ( про що свідчить договір про правову допомогу), позовна заява є типовою, в основному складається з цитування статей ЦК України та Закону України» «Про електронну комерцію», не містить складних юридичних конструкцій, аналізу законодавства чи практики Верховного Суду, не містить детальних пояснень розрахованих сум заборгованості, їх відповідності умовам укладеного кредитного договору, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 гривень є явно завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги необхідних та достатніх для підготовки та складання такої позовної заяви в таких категоріях справ. При цьому, представником позивача жодним чином не мотивована необхідність витрачання значного часу на аналіз документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених ним.
Отже, керуючись принципами справедливості, виходячи з критерію реальності витрат та розумності їх розміру, тобто відповідності понесених витрат, складності, обсягу та характеру наданої представником допомоги, а також співмірності цих витрат із ціною позову, конкретних обставин справи, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу, є явно завищеним і непропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, обсяг наданих представником послуг не відповідає критерію реальності, а відтак суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 6000, 00 гривень, оскільки саме такий розмір витрат вважає необхідним і неминучим для позивача, який залучив АО «ЛігалАссістанс» для надання професійної правничої допомоги. 
Позовні вимоги задоволені частково в розмірі 4968,26 грн, що становить 18,36% від заявленого розміру (4968,26 грн/27062,18 грн Х 100%), а тому судовий збір та витрати на правову допомогу потрібно покласти на відповідача у пропорційному розмірі: 444,75 (2422,40 грн х 18,36%/100%) грн - судовий збір та 1101,60 (6000,00 грн х 18,36%/100%) грн - витрати на правничу допомогу.

Керуючись ст.12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, 
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “КОЛЛЕКТ ЦЕНТР” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “КОЛЛЕКТ ЦЕНТР”заборгованість за договором позики № 77446711 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 01.10.2021 року у розмірі 4968 грн 26 коп (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят вісім гривень 26 копійки). 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “КОЛЛЕКТ ЦЕНТР” судові витрати, що становлять 444грн 75коп. (чотириста сорок чотири гривні 75 копійку) судового збору.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “КОЛЛЕКТ ЦЕНТР” судові витрати, що становлять 1101 грн. 60 коп. (одну тисячу сто одну гривню 60 копійок) витрат на правничу допомогу.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено та підписано 05 травня 2026 року.
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “КОЛЛЕКТ ЦЕНТР”, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДР 44276926, місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306.
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя С.М. Івасенко