Справа № 392/1988/25 
Провадження № 2/392/444/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 травня 2026 року        м. Мала Виска
Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Бадердінової А.В., секретар судового засідання Покуц І.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ТОВ «ФК «Кредит -Капітал » звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 25067,68 грн, в судові витрати у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.
На обґрунтування позовної заяви зазначено, що 28.03.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений Договір про споживчий кредит № 6402083, згідно з умовами якого відповідач отримав 8000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором, відповідно до графіку сплати кредитних коштів. Кредитний договір Відповідач та Кредитодавець уклали у вигляді електронного документа у відповідності до ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Кредитодавець умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит в сумі визначеній Кредитним договором, що підтверджується Платіжним дорученням. Однак, відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений Кредитним договором. 29.08.2024 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір відступлення прав вимоги № 109-МЛ, у відповідності до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за кредитним договором №6402083 від 28.03.2024 року, що укладений між Кредитодавцем та Відповідачем у розмірі 25067,68 грн, яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі - 6880 грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків у розмірі - 17387,68 грн, прострочена заборгованість за комісією - 800 грн. Відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 23867633 від 13.08.2025 р. Посилаючись на вказані обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом.
06.10.2025 року відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому просила в позові відмовити. Зменшити суму процентів за користування кредитними коштами. На обґрунтування зазначила, що проценти за користування кредитом нараховано їй не правомірно, проценти за користування кредитними коштами у декілька разів перевищують тіло кредиту. Строк дії позики кредиту - 30 календарних днів, а Кредитодавець нараховував проценти за користування кредитними коштами, після припинення дії кредитного договору. Крім того, вважає, що при укладанні договору з відповідачем первинний кредитор не дотримався вимог про належне повідомлення споживача про умови кредитування та узгодив зі споживачем саме ті умови, по якій зазначено при подачі позову. Вважає, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладено після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць є нікчемною відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 ЗУ «Про споживче кредитування». А тому, Банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник, а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 09.10.2025 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
27.10.2025 року відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому просила, в якому вказала, що вона є дружиною військовослужбовця ОСОБА_2 та на неї поширюється дія ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що відповідає висновкам Верховного Суду зазначених у постановах №426/4264/19 від 22.11.2023, №317/3853/18 від 27.01.2021, №336/512/18 від 12.05.2022. Також зазначила, що проценти за користування кредитними коштами у декілька разів перевищують тіло кредиту. Підписання відповідачем договору про надання кредиту шляхом використанні електронного підпису одноразовим ідентифікатором свідчить про ознайомлення її з правилами надання коштів у позику та вимогами ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", так як ознайомлення із даними правилами передують укладенню договору.
30.10.2025 року представник позивача подав відповідь на відзив в якому просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На обґрунтування своєї позиції зазначив, що 28.03.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір № 6402083 на суму 8000 грн., зі сплатою комісії та відсотків за користування кредитними коштами загальним строком 105 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку Відповідача. Сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором було передано Позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимог № 109-МЛ та становить 25067,68 грн. На момент укладання Кредитного договору максимальний розмір денної процентної ставки становив 2,5 %, а в договорі визначена максимальна денна процентна ставка становила 2,30%, що відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Комісія у розмірі 800.00 грн нарахована відповідачу одноразово відповідно до п.1.5.1 Договору про споживчий кредит № 6402083 від 28.03.2024 року. Крім того, вважає, що стягнення з відповідача судових витрат документально підтверджено та доведено, що саме час витрачений на підготовку позову та вивчення супутніх дій є достатнім та спів мірним зі складністю виконаних адвокатом робіт. 
12.03.2026 року відповідач ОСОБА_1 подала заяву про долучення до матеріалів справи копії військового квитка та посвідчення УБД виданих на ім`я ОСОБА_2 .
Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання призначене на 07.05.2026 не з`явлалася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
Заперечення від сторін проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило.
У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.
За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів.
Згідно ст. ст.12,13,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 28.03.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий 3523 17.06.2020, РНОКПП НОМЕР_2 , укладено договір про споживчий кредит №6402083, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни (п.1.1 договору).
Сума кредиту становить 8000,00 грн. (п. 1.2 договору).
Кредит надається загальним строком на 105 днів з 28.03.2024 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періоду (п. 1.3 договору).
Комісія за надання кредиту 800,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1 договору).
Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 2040,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2 договору).
Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду:16560,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3 договору).
Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_3 (п. 2.1. договору).
У п. 2.2.2 договору передбачено, що нарахування позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування.
Пунктом 2.3 договору передбачено пролонгацію строку кредитування.
Згідно з п. 2.3.1 договору, позичальник має право на продовження строку кредитування/повернення кредиту на таких саме умовах, на певну кількість днів доступну у пропозиції відповідно до розділу 6 Правил. 
Відповідно до п.3.3.2. договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору.
Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства (п. 6.1 договору).
Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору) (а.с.7-14).
Анкета-заява на кредит №6402083 від 28.03.2024 року містить надану позичальником згоди, процес оформлення та розгляду заяви, прийняття рішення по заяві та погоджені умови кредитування по заяві. Процес оформлення та розгляду заяви позичальника ОСОБА_1 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , становив такі дії: 28.03.2024 року 08:19:28 год заповнення заяви, 28.03.2024 року 08:19:42 год автоматична перевірка, 28.03.2024 року 08:19:58 год перевірка у БКІ, 28.03.2024 року 08:20:04 скоринг, 28.03.2024 року 08:20:05 год перевірка у БКІ; 28.03.2024 року 08:20:32 год. скоринг; 28.03.2024 року 08:20:33 год підтвердження зміни умов, 28.03.2024 року 08:20:52 год обробляється, 28.03.2024 року 08:21:02 підписання паспорту кредиту 28.03.2024 року 08:21:35 підписання договору, 28.03.2024 року 08:22:28 год оброблено (а.с.15).
Відповідно до довідки про ідентифікацію за підписом представника ТОВ "Мілоан", клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з якою укладено договір № 6402083 від 28.03.2024 року ідентифікована ТОВ «Мілоан». Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «695864», час відправки ідентифікатора позичальнику 28.03.2024 року за номером телефону НОМЕР_4 (а. с. 16 зворотна сторона).
Відповідно до платіжного доручення №126779550 від 28.03.2024 року ТОВ «Мілоан» перерахував кошти ОСОБА_1 , код НОМЕР_2 , у розмірі 8000,00 грн, кошти згідно договору 6402083 (а. с. 16).
Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором №6402083 від 28.03.2024 року ОСОБА_1 , заборгованість останньої складає 25067,68 грн, яка складається із: 6880,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17387,68 грн - заборгованість за відсотками, 800,00 грн заборгованість за комісією (а.с.20).
29.08.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 109-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, що також підтверджується копією акта - прийому передачі, копією додаткової угодою №1 до Договору відступлення права вимоги №109-МЛ/Т від 29.08.2024 року, копією платіжної інструкції №5484 від 29.08.2024 року про сплату коштів за відступлення права вимоги згідно договору відступлення права вимоги №109/МЛ від 29.08.2024 року (а.с.19-28).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №109-МЛ від 29.08.2024 року, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги за договором № 6402083 від 28.03.2024 у розмірі 25067,68 грн, яка складається із: 8000,00 грн - суми виданого кредиту, 6880,00 грн, залишок по тілу кредиту, 17387,68 грн - залишок по відсотках, 800,00 грн - залишок по комісії (а.с.30 зворотна сторона)
Тобто, позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу кредит у встановленому за договором про споживчий кредит №6402083 від 28.03.2024 року в розмірі 8000,00 гривень.
Вирішуючи даний позов, суд застосовує такі норми права.
Відповідності до ч. 1 ст.526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. 
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що договір про споживчий кредит № 6402083 від 28.03.2024 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги ст.11, ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів» та порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Крім того, відповідач не заперечувала сам факт укладання договору про споживчий кредит. 
З урахуванням того, що відповідач грошові кошти отримала, але в порядку та на умовах договору не повернула, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Кредит Капітал» в частині заборгованості за сумою кредиту у розмірі 6880,00 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню.
Разом з тим, суд не бере до уваги посилання відповідача на безпідставне нарахування позивачем комісії у розмірі 800,00 грн, оскільки відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання 
Крім того, аналізуючи умови кредитного договору № 6402083 від 28.03.2024 року, суд доходить висновку про правомірність дій позивача щодо нарахування відповідачу заборгованості у вигляді комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між сторонами кредитним договором, а саме п. 1.5.1, передбачено нарахування комісії за надання кредиту у розмірі 800,00 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачу кредиту. 
Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, який в подальшому підтримувався Верховним Судом, зокрема, в постанові від 24 травня 2024 року в справі № 461/2735/23 (провадження № 61-16948св23).
Отже, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1,ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Договір був підписаний сторонами, ними не оскаржувався, а отже є обов`язковим до виконання.
А тому, комісія за надання кредиту в розмірі 800,00 грн визначена одноразово в момент видачі кредиту є такою, що підлягає задоволенню та стягненню з відповідача. 
Щодо доводів відповідача про безпідставне нарахування позивачем відсотків, суд зазначає наступне.
Пунктом 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Статтю 14 цього Закону доповнено пунктом 15 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 №1275-VІІ.
Пунктом 3 Розділу 2 «Прикінцеві положення» Закону №1275 передбачено поширити дію пункту 3, підпункту 3 пункту 4, пункту 9 розділу І цього Закону на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Тобто законодавець чітко передбачив ретроактивну дію п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
При цьому, вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Редакція п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою було надано право дружинам військовослужбовців на звільнення від сплати процентів за користування кредитом під час дії особливого періоду, набрала законної сили 18 травня 2024 року.
На підставі Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17.03.2014 №1126-VII, з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період, який триває і на час розгляду справи.
Частиною 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
У пункті 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 зазначено, що положення ч.1 ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).
Крім того, в п. 2 мотивувальної частини вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
Враховуючи, що пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям та членам їх сімей на певний конкретно визначений період скасовано нарахування процентів за користування кредитом, цю норму можна вважати такою, що скасовує цивільну відповідальність особи на певний час.
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 відповідач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , з 14..04.2020 року (а.с.49).
Згідно довідки форми 5 №10268 від 21.08.2024 року, ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 25.07.2023 року по теперішній час (а.с.51).
Відповідно до копії довідки виданої військовою частиною НОМЕР_6 за №3874 від 24.11.2025 року, ОСОБА_2 , з 11.12.2024 року по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_6 (а.с.120).
Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_7 від 15.11.2005 року ОСОБА_2 призваний з 25 липня 2023 року на підставі Указу Президента Україна від 24.02.2022 у Збройні Сили України №69/2022 по мобілізації (а.с.118).
Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_8 від 27.03.2025 року ОСОБА_2 є учасником бойових дій (а.с.119).
Належними та достатніми доказами доведено, що станом на час укладення спірного кредитного договору відповідач була дружиною військовослужбовця Збройних Сил України і є нею на даний час, отже на неї розповсюджуються пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо ненарахування процентів за користування кредитом, а тому, суд доходить висновку, що відсутні підстави для стягнення із ОСОБА_1 простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 17387,68 грн та в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. 
З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка нею добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ Фінансова Компанія «Кредит Капітал» є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню у розмірі 7680,00 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту - 6800,00 грн, заборгованості за комісією - 800,00 грн.
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та судового збору.
Положеннями ст.59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 - 4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Судом встановлено, що представником позивача у встановленому законом порядку та строк були надані документи на підтвердження понесених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, а саме: договір №0107 від 01.07.2025 про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»; ордер ВС № 1381377 від 02.07.2025 року; Акт наданих послуг №Д/3876 від 19.09.2025 року; Детальний опис наданих послуг до Акту №Д/3876 від 19.09.2025 року за договором №0107 від 01.07.2025 про надання правової допомоги, щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 , в якій сторони погодили надання правових (юридичних послуг) АО «Апологет», яка складається з: 1) усної консультації клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором; 2) ознайомлення з матеріалами кредитної справи; 3) погодження правової позиції клієнта у справі; 4) складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта; 5) подання заяви до суду від імені клієнта. Загальною вартістю наданої правової допомоги згідно з договором складає 8000,00 грн.
Частиною першою ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі.
Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.
Верховний Суд у постанові від 25.07.2023 року у справі № 340/4492/22 прийшов до висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям.
Визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, оцінюючи характер правової допомоги (послуги) у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справ та керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає, що характер спірних відносин у справі не є складним, судова практика у цій категорії справ є сталою, суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, яка не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів; справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми та містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування; враховуючи що справа розглядалася судом за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, беручи до уваги ціну позову та те, що позов задоволено частково, суд вважає, що з урахуванням принципу розумності та справедливості, співмірною до обсягу цих послуг є сума відшкодування в розмірі 4000 грн, і саме така сума правничої допомоги підлягає стягненню на користь позивача.
Крім того, позивачем подано позовну заяву до суду через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. у відповідності до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір».
Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено частково, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 742,15 грн (2422,40х7680,00/25067,68).
Керуючись ст. ст.610-612, 625, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст.141, 223, 259, 263-265, 280 - 282, 284 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» Кредит - Капітал» за договором про споживчий кредит №6402083 від 28.03.2024 року у розмірі 7680,00 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» Кредит - Капітал» судові витрати у розмірі 742,15 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» Кредит - Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом 30-ти днів.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит -Капітал» код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: вул. Смаль - Стоцького, буд.1, корпус 28, 4-й поверх, м. Львів, 79029;
- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя       Альона  Володимирівна Бадердінова