Справа № 703/2117/26 
2-а/703/26/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року         м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді   Левчук О.О.,
при секретарі    Мельник Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу № 703/2117/26 за позовом:
ОСОБА_1 , проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 
до
Головного управління національної поліції у Вінницькій області, юридична адреса: 21050 м. Вінниця вул. Театральна, буд. 10
Відділу поліції № 3 (м. Вінниця) Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, юридична область: 21018 м. Вінниця, вул. Пирогова, буд. 4а
поліцейського відділу поліції № 3 (м. Вінниця) Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області капрала поліції Могиря Миколи Олександровича, юридична область: 21029 м. Вінниця, вул. Мечнікова, буд. 7
про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
08.04.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції у Вінницькій області, Відділу поліції № 3 (м. Вінниця) Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, поліцейського відділу поліції № 3 (м. Вінниця) Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області капрала поліції Могиря Миколи Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 27.03.2026 відповідачем стосовно нього винесено постанову про справі про адміністративне правопорушення за ст.122 ч.2 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510,00грн. В постанові зазначено, що він (позивач ОСОБА_1 ) 27.03.2026 о 18:02год. керував транспортним засобом марки «MAZDA CX-5» державний номерний знак НОМЕР_1 в с. Писарівка Вінницької області, траса М-30, проїхав перехрестя вул. Покровської та вул. Немирівське Шосе на заборонений червоний сигнал світлофора, тим самим порушив вимоги п.8.7.3 е ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП України та у зв`язку із чим на нього було накладено адміністративний штраф в розмірі 510,00грн.
Вважає, що зазначена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6919347 від 27.03.2026 є незаконною, не обґрунтованою та недоведеною, тому є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки оскаржувану постанову відповідач виніс з порушенням вимог ст. 258, 280, 283 КУпАП.
Відповідно до ст. 77 ч. 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення винесена із грубими порушеннями прав позивача (особи, яка притягається до адміністративної відповідальності) та вимог чинного законодавства України щодо її винесення, така постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.
З винесеною постановою він не згодний і вважає її такою, що не відповідає вимогам закону є протиправною та підлягає скасуванню.
У зв`язку з цим, позивач просить визнати протиправною постанову, скасувати її та провадження по адміністративній справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10.04.2026 провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання по справі на 22.04.2026.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити.
Відповідач ГУНП у Вінницькій області, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, явку представника у судове засідання не забезпечила, надала суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого вважає, що оскаржувана постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та у спосіб, визначені чинним законодавством, із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, тому просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Відповідачі відділ поліції № 3 (м. Вінниця) Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області та поліцейський відділу поліції № 3 (м. Вінниця) Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області капрал поліції Могир М.О., належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин.
Позивачем не надано заперечення на відзив на позовну заяву.
Відповідно до ч. 2 ст. 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
ВСТАНОВИВ:
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).
Згідно зі ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом рішення та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішуються місцевими загальними судами як адміністративними судами.
Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ст. 77 КАС України).
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.12.2010 № 23-рп/2010 (справа №1-34/2010) дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Одним із найважливіших принципів, що істотно впливає на правове становище громадянина в демократичному суспільстві є дотримання презумпції невинуватості - правового принципу, за яким щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
Принцип презумпції невинуватості в адміністративному процесі має чимало характерних ознак, одними з найбільш істотними з яких є, зокрема, віднесення права визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення до компетенції тільки уповноважених законом суб`єктів, а також фіксація офіційного визнання вини особи у відповідному процесуальному документі - постанові у справі про адміністративне правопорушення, яка набула чинності. Особа вважається невинуватою у вчиненні адміністративного або дисциплінарного проступку, доки її вина не буде доведена у передбаченому законом порядку і зафіксована постановою, що набула чинності, чи рішенням у справі.
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА № 6919347 від 27.03.2026, винесеної поліцейським відділу поліції № 3 (м. Вінниця) Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області капралом поліції Могирем М.О., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00грн.
В оскаржуваній постанові серії ЕНА № 6919347 від 27.03.2026 вказується, що 27.03.2026 о 18:02год. водій керував транспортним засобом марки «MAZDA CX-5» державний номерний знак НОМЕР_1 в с. Писарівка Вінницької області, траса М-30, проїхав перехрестя вул. Покровської та вул. Немирівське Шосе на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3 е ПДР та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00грн.
Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов`язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.
Згідно зі ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Згідно вимог п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції.
Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема за частиною перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених частиною другою статті 122 КУпАП.
Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням.
Але відповідно до ч.2 ст.276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1-129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відзив не надав, будь-яких доказів, встановлених ст. 251 КУпАП, на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував вказане твердження позивача.
При цьому, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Пунктом 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Згідно з п.1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п. 8.7.3 е ПДР України сигнали світлофора мають такі значення: е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
Відповідно до ч. 2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.
Отже, перевірці у такому випадку підлягають дії суб`єкта владних повноважень саме під час прийняття рішення та врахування ним усіх обставин також саме на час прийняття рішення.
Підтвердження наявності таких обставин на час прийняття рішення зазвичай закріплене у відповідних процедурах, що регламентовані законними та підзаконними актами, дотримання яких і дія у межах яких є обов`язком суб`єкта владних повноважень згідно ст.19 Конституції України.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, незважаючи на зазначені приписи, відповідачем на надано доказів, які б спростовували наведені позивачем твердження про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Враховуючи, що відповідач не надав суду переконливих доказів правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд першої інстанції керуючись положеннями ст. 286 КАС України дійшов висновку, що постанова ЕНА № 6919347 від 27.03.2026 підлягає скасуванню як неправомірна, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.
Відповідачем не надано доказів, які б спростували такий висновок.
На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 122 КУпАП, ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Вінницькій області, Відділу поліції № 3 (м. Вінниця) Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, поліцейського відділу поліції № 3 (м. Вінниця) Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області капрала поліції Могиря Миколи Олександровича, про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.
Визнати протиправною постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6919347 від 27.03.2026, винесену поліцейським відділу поліції № 3 (м. Вінниця) Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області капралом поліції Могирем Миколою Олександровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6919347 від 27.03.2026, винесену поліцейським відділу поліції № 3 (м. Вінниця) Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області капралом поліції Могирем Миколою Олександровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 510грн. 00коп.
Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення не були вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Смілянського
міськрайонного суду       О.О. Левчук