Справа № 939/2943/25

РІШЕННЯ
Іменем України

27 травня 2026 року	Бородянський районний суд	

Київської області в складі: головуючої судді – Герасименко М.М.,
за участі секретаря – Боярської С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Бородянка цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у розмірі 82 200 грн, обґрунтовуючи його тим, що 07 серпня 2024 року вона (позивач) домовилася з ОСОБА_2 про купівлю-продаж квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач мала заборгованість з комунальних послуг, тому просила надати їй аванс за квартиру для вирішення даних питань. Того ж дня, ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 аванс за квартиру у розмірі 82 200 грн, що станом на 07 серпня 2024 року складало 2000 доларів США, про що було оформлено письмову розписку. Відповідач тривалий час ухиляється від укладення договору купівлі-продажу квартири, на вимоги повернути аванс також не реагує. Позивач вказала, що, оскільки договір купівлі-продажу між сторонами не укладено, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана відповідачу грошова сума не є завдатком, а є фактично авансом, який підлягає поверненню у зв`язку із не укладенням договору купівлі-продажу незалежно від того, з чиєї вини він не був укладений. Вважаючи дану грошову суму авансом, позивач просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 82 200 гривень.
15 грудня 2025 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Фєтісова Є.П. надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що сторони попередньо по телефону домовились щодо купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим 05 серпня 2024 року відповідач приїхала з Італії в Україну. Також, сторони домовились, що всі витрати відповідача (на дорогу з Італії в Україну і назад, на сплату, замовлення, виготовлення, отримання всіх необхідних документів та вчинення всіх необхідних дій для продажу квартири) будуть здійсненні за рахунок позивача.На виконання вказаних домовленостей 07 серпня 2024 року відповідачем у присутності позивача була складена розписка, якою відповідач підтвердила, що отримала від позивача гроші в сумі 2 000 доларів США (еквівалентні 82 200 грн) в рахунок завдатку подальшого продажу квартири. Відповідач в період часу з 07 серпня 2024 року по 09 серпня 2024 року вчинила всі необхідні дії для продажу квартири, в тому числі отримала необхідні для продажу документи. Позивач повідомила відповідача, що купівля квартири буде здійснена нею за рахунок грошової допомоги від держави за програмою «єВідновлення». Відсутність у позивача грошових коштів достатніх для купівлі квартири стала для відповідача несподіванкою, а тому сторони на виконання своєї попередньої домовленості узгодили, що завдаток залишається у відповідача, в тому числі як компенсація всіх витрат пов`язаних із необхідністю приїзду в Україну, відповідач нікому іншому квартиру не продає і чекає позивача не більше трьох місяців, а позивач заздалегідь повідомить про надходження грошових коштів на її рахунок «єВідновлення» та про готовність купити квартиру. З 16 серпня 2024 року позивач жодного разу не телефонувала відповідачу. Відповідач вважає, що, оскільки порушення зобов`язання сталося саме з вини позивача, тому завдаток має залишитись у відповідача.
22 грудня 2025 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказала, що оскільки договір купівлі-продажу не укладений, тому передані відповідачу кошти є фактично авансом, який підлягає поверненню, незалежно від того, з чиєї вини він не був укладений. Крім того, позивач, на спростування доводів відповідача про те, що саме з вини позивача не відбулося укладення договору купівлі-продажу, вказала, що головною причиною не укладення договору купівлі-продажу квартири виявилося наявність відносно відповідача відкритих виконавчих проваджень, наявність грошових зобов`язань чоловіка відповідача, який є співвласником квартири, на суму 22 650,23 доларів США, а також те, що вказана квартира перебувала в іпотеці. Доводи відповідача про те, що вони нібито домовилися про залишення авансу відповідачу є неправдивими, жодних таких домовленостей не було.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник – адвокат Литвиненко Л.А. позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав викладених у заявах по суті справи.
Відповідач ОСОБА_2 , яка, за її згодою, була допитана в судовому засіданні як свідок, у судовому засіданні позов не визнала. Зазначила, що вона не ухилялася від укладення договору купівлі-продажу. Визнала, що вона дійсно від позивача отримала кошти у розмірі 82 000 грн; отримані від позивача кошти використала на дорогу, проживання, підключення світла, сплату боргів, які були у виконавчій службі; власником квартири була вона та її чоловік; квартира, що підлягала відчуженню, перебувала в іпотеці. Проте, приїхавши до України вона з приватним нотаріусом і державним виконавцем обговорила яким чином можливо було вирішити питання щодо іпотеки, однак коли вона дізналася, що у позивача немає грошових коштів на купівлю квартири, вирішила далі не продовжувати займатися цим питанням. На даний час вказане питання не вирішено.
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Фєтісов Є.П. у судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що відповідач не ухилялася від укладення договору купівлі-продажу, а отримані відповідачем кошти є завдатком.
Заслухавши пояснення позивача, відповідача та представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно розписки від 07 серпня 2024 року відповідач ОСОБА_2 отримала від позивача ОСОБА_1 2 000 доларів США, еквівалентно 82 200 грн, в рахунок завдатку подальшого продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10), що також визнається сторонами.
На даний час договір купівлі-продажу вказаної квартири не укладений.
Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося. 
Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 918/631/19.
Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Як вбачається з матеріалів справи, пояснень сторін, в передбаченому законом нотаріальному порядку договір купівлі-продажу між сторонами так і не було укладено.
Оскільки договір купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі не укладено, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 82 200 грн не є завдатком, а є фактично авансом, який підлягає поверненню у зв`язку із не укладенням договору купівлі-продажу незалежно від того, з чиєї вини він не був укладений.
Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-176цс12.
За таких обставин, оскільки договір купівлі-продажу сторонами не було укладено, а відповідач отриману суму авансу не повернула, суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 82 200 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 211,20 грн.
Керуючись ст. 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд 
В И Р І Ш И В:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштівзадовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь  ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 82 200 ( вісімдесят дві тисячі двісті) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складено 12 червня 2026 року.

Суддя	Марина ГЕРАСИМЕНКО