ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року	Львів	Справа № 161/10260/25 пров. № А/857/1366/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.,
за участю секретаря судового засідання: Василюк В.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2025 року (суддя Кихтюк Р.М., ухвалене в м. Луцьку, повний текст складено 09.12.2025) у справі № 161/10260/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці та просив визнати протиправною та скасувати постанову від 15.05.2025 № ЗХ/ЛВ/10452/023620/ ПТ/ПС про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1360 грн по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 188-6 КУпАП та закрити провадження за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2025 року позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, його оскаржив відповідач- Західне міжрегіональне управління державної служби з питань праці, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його прийнятті, неповне з`ясування обставин у справі, які необхідно було встановити, просить рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.12.2025 у справі № 161/10260/25 скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт, зокрема, зазначає що відповідно до Акта, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі перевірки від 9 квітня 2025 року № ЗХ/ ЛВ/39602/023620-ЗХ/ЛВ/10452/П/023620, під час здійснення перевірки було встановлено, що Положення про систему та умови оплати праці працівників ТзОВ «ГЛОБАЛ ТОБАККО» було затверджено лише наказом від 3 березня 2025 року №11. Апелянт зазначає, що позивач не надав пояснень або доказів щодо того, яким саме чином та коли працівники зазначені у Акті були поінформовані про умови оплати праці, зважаючи на те, що відповідне Положення було прийнято фактично пізніше моменту прийняття їх на роботу. Важливо підкреслити, що станом на дату проведення позапланового заходу контролю, жодних документальних підтверджень, які б засвідчували ознайомлення працівників із системою та умовами оплати праці, представлено не було. Факти, що свідчать про порушення, підтверджуються зокрема тим, що Положення про систему та умови оплати праці працівників ТзОВ «ГЛОБАЛ ТОБАККО» було затверджене лише наказом №11 від 3 березня 2025 року. До вказаної дати підприємство не мало жодного внутрішнього документа, який би регулював питання оплати праці, що є суттєвим порушенням встановленого порядку інформування працівників про істотні умови трудового договору. При цьому зазначає, що підписи відповідних працівників про ознайомлення з умовами оплати праці датовані тим самим днем — 03.03.2025 року. За таких обставин висновок суду I інстанції про те, що Міжрегіональним управлінням не доведено факту неознайомлення працівників з умовами оплати праці, є безпідставним, адже зазначене прямо підтверджується наявними у справі документами. Відтак новоприйняті працівники до моменту затвердження Положення не могли бути належним чином поінформовані про умови оплати праці, що свідчить про допущене порушення.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим та просить залишити таке без змін.
В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник апелянта- Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Як вірно встанволено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що постановою Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 15.05.2025 № ЗХ/ЛВ/10452/023620/ ПТ/ПС по справі про адміністративне правопорушення притягнуто ОСОБА_1 - директора Товариства з обмеженої відповідальності «Глобал Тобакко» до адміністративної відповідальності, за порушення статті 188-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1360 грн.
ОСОБА_1 не погодившись з постановою відповідача звернувся в суд з даним позовом.
Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що надані докази та посилання позивача спростовують викладенні факти стосовно недотримання вимог чинного законодавства про працю, а тому оскаржувана постанова відповідача винесена необґрунтовано і без повного з`ясування всіх фактичних обставин та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок і підстави притягнення осіб до від
повідальності за вчинення адміністративних правопорушень визначено в КУпАП.
Так, у статті 7 КУпАП закріплено принцип законності адміністративної відповідальності за яким, зокрема: ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Тобто, до адміністративної відповідальності особа притягається тільки за передбачені законом діяння, а адміністративні стягнення накладають тільки передбачені законом особи, в межах законної компетенції та на підставі встановленого порядку.
Згідно статті 230-1 КУпАП, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з невиконанням законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальних органів або недопущенням посадових осіб цих органів до здійснення заходів державного нагляду (контролю), підстави яких визначені законом (стаття 188-6).
Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, - штраф до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
Керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, його заступники та уповноважені ним посадові особи - штраф до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Наведені норми регулюють окремі особливості притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 188-6 КУпАП.
Згідно статті 260 КЗпП, державний нагляд за додержанням законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці здійснюють: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ядерної та радіаційної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) у сфері пожежної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної безпеки.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За приписами частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як вірно з`ясовано судом першої інстанції, що 15.05.2025 року головним державним інспектором Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.188-6 КУпАП керівника ТОВ «Глобал Тобакко» Сухомлина М.О. та на нього накладено штраф у розмірі 1360 грн. за невиконання пункту першого припису від 03.01.2025 року в частині не усунення виявлених порушень до 03.02.2025 року, в тому числі, не інформування керівником в період з 03.01.2015 року по 03.02.2025 року працівників до початку їх роботи про умови оплати праці, так як такі умови визначені та запровадженні лише з 03.03.2025 року. 
Вказане порушення стосувалося, зокрема, працівників: ОСОБА_2 , прийнятого на роботу з 10.01.2025 року; ОСОБА_3 , прийнятий на роботу з 28.01.2025 року; ОСОБА_4 , прийнятий на роботу з 20.02.2025 року.
З п.1 припису від 03.01.2025 року слідує, що ним було зобов`язано вказаного керівника усунути виявлені порушення та забезпечити додержання норм законодавств про працю, виявлених в ході проведення позапланового заходу державного нагляду(контролю) при прийнятті на роботу комплектувальника ОСОБА_5 , яку не поінформовано належним чином про умови праці за роботу у вечірній та нічний час. У наказі про прийняття на роботу вказані відомості відсутні. 
Водночас у оскаржуваній постанові зазначено не інформування керівником в період з 03.01.2015 року по 03.02.2025 року працівників до початку їх роботи про умови оплати праці, так як такі умови визначені та запровадженні лише з 03.03.2025 року, однак, вказаний працівник не могла бути повідомлена так як загинула, тобто наявна невідповідність та суперечливість стосовно фактичних обставин, викладених у приписі та постанові, а тому в цій частині доводи позивача є обґрунтованими.
Також колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що аргументованими є посилання позивача в частині належного інформування працівників: ОСОБА_2 , прийнятого на роботу з 10.01.2025 року; ОСОБА_3 , прийнятий на роботу з 28.01.2025 року; ОСОБА_4 , прийнятий на роботу з 20.02.2025 року - до початку їх роботи про умови оплати праці, так як у наказах про прийняття їх роботу вони із такими умовами ознайомленні, про що також свідчать їх письмові пояснення.
Відтак, відповідачем не доведено, що лише внаслідок прийняття та затвердження 03.03.2025 року Положення про систему та умови оплати праці працівників ТОВ «Глобал Тобакко» було належним чином повідомлено згаданих та інших працівників про умови оплати праці товариства.
Відтак, зважаючи на все наведене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що оскаржувана постанова відповідача винесена без повного з`ясування всіх фактичних обставин та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
Колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Руїс Торіха проти Іспанії").
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2025 року у справі №161/10260/25 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 01.06.2026