ЄУН 193/57/26
Провадження 2/193/216/26

Р І Ш Е Н Н Я  
іменем України    

12 травня 2026 року        сел.Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кащука Д.А.,
за участю секретаря судового засідання Губи О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів,
В С Т А Н О В И В :
Представника позивача Каправчук Володимир Леонідович, який діє в інтересах ОСОБА_2  звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказав, шо відповідно до судового рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2021 року з позивача стягуються аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 травня і до досягнення повноліття.
Зазначив, що після винесення судового рішення істотно змінились його сімейне становище та матеріальні обставини, а саме: на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини, позивач мав постійний стабільний дохід, так як працював офіційно у ДУ "Софіївськаа виправна колонія (№45)» черговим помічником. На той час окрім сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача дітей не було. На даний час сплачувати щомісячно 1/4 частину з усіх доходів позивач фізично не може, так як повністю на його утриманні знаходиться малолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дружина ОСОБА_6 , яка не працює, перебуває в декретній відпустці. Вважає, що визначений розмір аліментів підлягає зменшенню в порядку ст. 192 Сімейного кодексу України з підстав того, що станом на момент подання позовної заяви матеріальний стан позивача погіршився через втрату роботи і він наданий час офіційно не працює. Також посилається на те, що у позивача народилася донька, яка перебуває повністю на його утриманні разом з дружиною ОСОБА_6 , яка не має змоги працювати, так як знаходиться у декретній відпустці. У зв`язку з чим на даний час він може сплачувати щомісячно з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку аліменти у розмірі 1/6 частина від усіх доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.
Ухвалою від 15 січня 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Вербицькою Лейлі Джанібеківною надіслано на розгляд суду відзив на позовну заяву. За змістом поданого відзиву, відповідач позовні вимоги заперечує у повному обсязі. Посилається на те, що в обґрунтування зміни свого матеріального становища ОСОБА_2 зазначає, що у нього народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від нового шлюбу який укладено з ОСОБА_6 (на підтвердження цього надано свідоцтво про народження дитини та свідоцтво про шлюб), а тому позивач просить зменшити розмір аліментів з 1/4 частин до 1/6 частини. Інших доказів про зміну матеріального становища позивача в гіршу сторону суду не надано. Більш того, на думку відповідача, якщо ОСОБА_2 уклав новий шлюб, народив ще одну дитину, то його фінансові спроможності покращились. Крім того, зменшення аліменти на дитину від першого шлюбу не повинна страждати після народження нової дитини, оскільки позивач має такі самі обов`язки щодо неї, як і дитина від нового шлюбу. Розмір аліментів, визначений судовим рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2021 року відповідає розміру, що встановлений Сімейним кодексом України на утримання дитини. Вказує, що сам по собі факт народження дитини у позивача не свідчить про зміну матеріального стану, вважає, що позивач не довів належними і допустимими доказами факту неможливості сплачувати аліменти на утримання спільної з відповідачем дитини. У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.
В судовому засіданні позивач та його представник не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце його проведення, будь-яких заяв чи клопотань на розгляд суду не надавали. 
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце його проведення.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось,
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2021 року з позивача стягуються аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 травня і до досягнення повноліття.
06.05.2025 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №72, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 (а.с.4).
ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача від вищевказаного шлюбу народилася друга дитина – ОСОБА_7 .
Відповідно до свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 , виданого 02.12.2025 року Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), батьками ОСОБА_7 є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , актовий запис №291 (а.с.5).
Згідно з виписки з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 2012 по 2025 роки встановлено, що починаючи з 2025 року позивач не отримував доходи. Також позивач надав інформацію про наявність кредитної заборгованості перед банківською установою, а саме паспорт споживчого кредиту та графік погашення кредитних платежів (а.с.50-56).
Суд констатує, що спори про зменшення або збільшення аліментів вимагають особливої уваги національних судів, оскільки вони стосуються інтересів дітей і забезпечення їх гармонійного розвитку й виховання, а також матеріального добробуту.
У частинні 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованого постановою Верхової Ради України від 27 лютого 1989 року № 789-XII (далі – Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченні інтересів дитини.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Стаття 192 Сімейного кодексу України визначає: розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим.
Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З аналізу даних правових норм убачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
З аналізу даних правових норм убачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
Позивач, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання доньки, покликався на зміну його сімейного стану — народження дитини у новому шлюбі та необхідності її матеріального забезпечення .
У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зазначається, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Адже позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.
Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20.
Суд також наголошує, що судова практика містить висновки і щодо того, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку щодо утримання дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20).
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Жодних безумовних доказів погіршення майнового стану, що унеможливлює сплату ним аліментів у визначеному судовим рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2021 року розмірі, позивач до суду не надав.
Суд відхиляє доводи позивача про те, що саме у зв`язку з народженням другої дитини у нього істотно змінилось його матеріальне становище. Так, позивачем в обгрунтування позовних вимог надані на розгляд суду лише виписку з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 2012 по 2025 роки, згідно якої встановлено, що починаючи з 2025 року позивач не отримував доходи, а також інформацію про наявність кредитної заборгованості перед банківською установою, а саме паспорт споживчого кредиту та графік погашення кредитних платежів. 
Судом враховується, що сам по собі факт відсутності роботи та народження другої дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, позивач є здоровою, працездатною людиною і може отримувати матеріальний дохід. Доказів зворотнього на розгляд суду позивачем не подано. Також позивачем не обгрунтовано та не підтверджено поданими доказами вирішення питання щодо постановки на облік у центр зайнятості та активний пошук роботи, дані про реальні доходи або їх відсутність, не наведено у разі наявності медичні обставини, або докази об`єктивної неможливості працювати. Відсутність сплати ЄСВ підтверджує, що відповідач офіційно не працює, але не доводить, що він не має доходів взагалі. Крім того, посилання позивача на наявність у нього кредитних зобов`язань перед банком як на підставу для зменшення розміру аліментів суд оцінює критично, оскільки кредитні зобов`язання не мають пріоритету над аліментами, а добровільно взяті кредити не є підставою для їх зменшення.
Враховуючи вище вказане, позивач не довів погіршення його майнового стану у зв`язку з відсутністю роботи та народженням дитини від іншого шлюбу, що може бути визначено у ст. 192 СК України підставою для зменшення розміру аліментів, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Суд зазначає, що обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склались. Суд вважає обсяг вмотивування судового рішення достатнім для його прийняття.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2-13, 76-83, 89, 263, 265, 268, 353-354 ЦПК України
У Х В А Л И В :
У задоволенні позовних представника позивача Каправчука Володимира Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.
У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Дані позивача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Дані відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 12.05.2026 року. 

Суддя          Д.А.Кащук