Справа № 450/5820/25 Провадження № 3/450/338/26 	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Кукса Д.А., за участю захисника Клострейх О.В. розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:

25.11.2025 о 18 год. 30 хв. в с. Сокільники по вул. Григорія Сковороди, 8, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом Chevrolet Cruze н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зубинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізотару Alkotest Drager 0295. Результат:0,84 проміле. Тест номер 236. Від керування транспортним засобом відсторонений.
Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А ПДР України. 
Дії  ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
У судове засідання з`явилася захисник Клострейх О.В., яка просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. На обґрунтування своєї позиції зазначила, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 . Зокрема, під час проведення огляду на стан сп`яніння працівниками поліції не було дотримано вимог ст. 266 КУпАП, оскільки з наданого відеозапису не вбачається, що особі було належним чином роз`яснено право на проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я у разі незгоди з результатом тестування, а після проведення огляду поліцейські не з`ясували її ставлення до результатів огляду та не запропонували пройти огляд у медичному закладі. Крім того, захисник звернула увагу на недотримання вимог Інструкції щодо використання приладу Drager Alcotest, оскільки з відеозапису не вбачається проведення автоматичного забору проби навколишнього повітря та підтвердження готовності приладу до проведення вимірювання.
Також захисник вказала на неналежність та недопустимість відеозаписів, долучених до матеріалів справи, оскільки вони містять істотні часові розриви, не відображають факт керування транспортним засобом, його зупинку та первинне спілкування водія з працівниками поліції, що, на її думку, не дає можливості повно та об`єктивно встановити всі обставини події. Посилаючись на ст. 62 Конституції України, захисник зазначила, що наявні у справі докази не підтверджують винуватість особи поза розумним сумнівом, а всі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Крім того, у разі визнання ОСОБА_1 винним, захисник просила врахувати вимоги ст. 33 КУпАП та принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, передбачений ч. 2 ст. 61 Конституції України. Зазначила, що ОСОБА_1 працює водієм автотранспортних засобів, а позбавлення його права керування транспортними засобами фактично унеможливить виконання ним трудових обов`язків та призведе до втрати основного джерела доходу. У зв`язку з цим вважала, що у разі доведення вини штраф буде достатнім заходом впливу без застосування додаткового стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Також протягом розгляду справи від захисника Клострейх О.В. надходили клопотання про фіксацію судового розгляду технічними засобами, витребування повного відеозапису події, виклик та допит працівників поліції, долучення додаткових документів, повне дослідження доказів, визнання результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння недійсними, визнання відеозаписів неналежними та недопустимими доказами, а також про закриття провадження у справі.
ОСОБА_1 в судові засідання жодного разу не з`явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 не надав, в зв`язку з чим визнано можливим розглянути справу без його участі.
При цьому, визначений частиною другою статті 268 КУпАП перелік справ, розгляд яких здійснюється за обов`язкової присутності особи, не містить справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП. 
Відповідно до глави 21 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. 
Проаналізувавши матеріали справи судом встановлено такі обставини:
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Згідно п. 2.9 А ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Згідно п.п. 2 – 4 р. І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
П. 7 вищенаведеної Інструкції вказує, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на етап сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди і результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення в межах наявних доказів, незважаючи на клопотання про закриття провадження у справі захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, яке суд оцінює критично, приходжу до висновку про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 А ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №523536 від 25.11.2025; відомостями, отриманими із спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, ARSA 0295, тест №236, результат 0,84 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 25.11.2025; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.11.2025; рапортом від 25.11.2025; відеозаписами. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №5236536 від 25.11.2025, крім іншого, слідує, що ОСОБА_1 керував автомобілем Chevrolet Cruze н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. 
В судовому засіданні за участю захисника Клострейх О.В. було оглянуто відеозапис долучений до матеріалів справи на цифровому носії інформації. На вказаному записі відображено події, які передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення, відображено процес оформлення працівниками поліції матеріалів справи про адміністративні правопорушення. Із оглянутого відеозапису слідує, що при висловленні працівниками поліції пропозиції ОСОБА_1 останніми (працівниками поліції) було встановлено наявність достатніх підстав для огляду ОСОБА_1 . 
Щодо доводів захисника про відсутність належних та допустимих доказів вини особи та необхідність закриття провадження у справі, суд зазначає таке.
З дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що транспортний засіб перебував на узбіччі дороги з увімкненою аварійною світловою сигналізацією. Під час спілкування з працівниками поліції щодо порушення Правил дорожнього руху, а саме перетину суцільної лінії дорожньої розмітки, ОСОБА_1 підтвердив факт керування вказаним транспортним засобом.
Після виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу, що відповідає вимогам ст. 266 КУпАП. ОСОБА_1 погодився на проведення такого огляду та пройшов його за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820, ARSA 0295, тест № 236, за результатами якого встановлено 0,84 проміле алкоголю.
З відеозапису та інших матеріалів справи вбачається, що після оголошення результату огляду ОСОБА_1 не висловлював заперечень щодо його правильності, не заявляв про незгоду з результатом тестування та не виявляв бажання пройти повторний огляд у закладі охорони здоров`я. За таких обставин підстав для направлення особи на медичний огляд відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП не виникло.
Результат огляду також відображений в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, який долучений до матеріалів справи. Відтак суд дійшов висновку, що огляд проведено з дотриманням вимог чинного законодавства, а його результати є належними та допустимими доказами у справі.
Крім того, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 також не висловлював незгоди з результатами огляду, будь-яких пояснень чи зауважень щодо процедури його проведення не надав.
За таких обставин доводи захисника про недійсність огляду та недопустимість отриманих доказів не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.
Суд критично оцінює пояснення сторони захисту про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, з огляду на таке. 
Доводи про те, що вина ОСОБА_1 не доводиться жодними належними доказами та допустимими доказами до уваги судом не беруться, оскільки суд вважає, що сукупність зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
У відповідності з п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджених Наказом МВСУ №1376 від 06.11.2015 вимагається викладення у протоколі суті адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складений протокол.
Під час розгляду справи, судом не встановлено порушень чинного законодавства при оформленні матеріалів та складанні протоколу у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до роз`яснень ВСУ, викладених у абз. 3 і 4 п. 27 постанови Пленуму від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із послідуючими змінами), керування т/з необхідно розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа т/з, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала т/з. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно з вимогами ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», Наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них» та Наказу Департаменту патрульної поліції НПУ «Про порядок зберігання, використання відеозапису та відеореєстраторів патрульних» від 24.11.2015 № 14/1, кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера, вказаними актами передбачено також порядок її використання.
Відеозапис з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції, який з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належним доказом вини ОСОБА_1 та з достатньою повнотою підтверджує факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Крім того, наявні в матеріалах справи відеозаписи у своїй сукупності підтверджують обставини проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та відсутність будь-яких заперечень з боку ОСОБА_1 щодо результату тестування за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820, ARSA 0295, тест № 236, яким зафіксовано 0,84 проміле алкоголю. Після оголошення результату огляду ОСОБА_1 не висловлював незгоди з його результатами, не ставив під сумнів правильність проведення тестування та не виявляв бажання пройти повторний огляд у закладі охорони здоров`я. Сам по собі факт наявності окремих перерв у відеофіксації не спростовує встановлених обставин правопорушення та не впливає на достовірність зафіксованих подій, оскільки наявні відеоматеріали дозволяють послідовно відтворити перебіг подій, пов`язаних із проведенням огляду, встановленням його результатів та оформленням адміністративних матеріалів. За таких обставин суд не вбачає підстав вважати відеозаписи неналежними чи недопустимими доказами у справі.
В свою чергу, доводи сторони захисту про порушення порядку проходження медичного огляду вважаю неспроможними, огляду на те, що:
зокрема, згідно п. 2 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008р., огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 р.
За загальним правилом, огляд на стан сп`яніння проводиться на місці зупинки, однак, як зазначено п. 7 Розділу І цієї Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
За змістом п. п. 6, 7, 8 Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Як убачається з наявних доказів, особа добровільно погодилась на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager, що відповідає вимогам чинного законодавства, результати якого були зафіксовані належним чином.
У той же час, в матеріалах справи є направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ» від 25.11.2025 (18 год 50 хв.), в якому вказано ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя.
Жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість працівників поліції та ставили б під сумнів наявність підстав для складання щодо ОСОБА_1 протоколу, під час розгляду не встановлено. 
Доводи захисту про те, що працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП було порушено норми чинного законодавства, що унеможливлює законне притягнення до адміністративної відповідальності, є безпідставними та такими, що не підтверджуються наявними матеріалами справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для закриття провадження у справі, як про це просить сторона захисту, а оцінені судом докази доводять винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушення вимог пункту 2.9А ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Тому враховуючи наведене, приходжу до висновку, що в діях  ОСОБА_1  наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобам особою в стані алкогольного сп`яніння. 
Вирішуючи питання про вид стягнення, з врахуванням особи правопорушника, приходжу до висновку, що на  ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Керуючись ст.ст. 36, 283, 284 КУпАП, суддя,- 

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 гривень судового збору.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.
Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

  Суддя:	      	  Д. А. Кукса