Справа № 565/3043/25
Провадження № 2-др/565/8/26

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

23 червня 2026 року м.Вараш
Вараський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді      Незнамової І.М.,
з участю: секретаря судового засідання  Алексейчик А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області заяву представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Мохир Ярослава Вікторовича про стягнення судових витрат у цивільній справі №565/3043/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В: 

09.12.2025 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №24.01.2024-100002522 від 24.01.2024 року в загальній сумі 30800,00 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Заочним рішенням Вараського міського суду Рівненської області від 12.05.2026 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено повністю, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» заборгованість за кредитним договором №24.01.2024-100002522 від 24.01.2024 року в загальній сумі 30800 (тридцять тисяч вісімсот) грн. 00 коп., яка складається із: 11000,00 грн. - неповернутого кредиту; 15400,00 грн. - нарахованих процентів за користування кредитом; 1650,00 грн. - комісії; 2750,00 грн. - неустойки, також стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом.
20.05.2026 року від представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Мохир Я.В. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, понесених позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на професійну правничу допомогу у даній справі, в розмірі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.
У судове засідання представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Мохир Я.В., будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, у поданій до суду заяві просив розгляд справи провести у його відсутності.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення не подавав.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що заява представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Мохир Я.В. про стягнення судових витрат у цивільній справі №565/3043/25 підлягає задоволенню частково.
Підставами для такого висновку суду є наступне.
Судом встановлено, що 09.12.2025 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №24.01.2024-100002522 від 24.01.2024 року в загальній сумі 30800,00 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Заочним рішенням Вараського міського суду Рівненської області від 12.05.2026 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено повністю, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» заборгованість за кредитним договором №24.01.2024-100002522 від 24.01.2024 року в загальній сумі 30800 (тридцять тисяч вісімсот) грн. 00 коп., яка складається із: 11000,00 грн. - неповернутого кредиту; 15400,00 грн. - нарахованих процентів за користування кредитом; 1650,00 грн. - комісії; 2750,00 грн. - неустойки, також стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом.
Вказане рішення отримане позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та представником - Мохир Я.В. в системі «Електронний суд» 15.05.2026 року.
У позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає суму судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Разом з тим, зауважено, що документальне підтвердження понесених судових витрат в частині надання ТОВ «Споживчий центр» професійної правничої допомоги буде скеровано до суду разом із заявою про ухвалення додаткового рішення в строк, встановлений ч.8 ст.141 ЦПК України, що не перевищує 5 днів з моменту винесення судом рішення у справі.
Після отримання 15.05.2026 року позивачем та його представником рішення суду, 20.05.2026 року представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Мохир Я.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витратна професійну правничу допомогу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої ст.137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з вимогами частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Разом з тим, суд наголошує, що відповідно до ч.6 ст.137 ЦК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Об`єднана Палата Верховного Суду у справі №922/445/19, серед іншого наголосила, що:
- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт;
- суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи;
- суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) з врахуванням критеріїв ч.ч.5-7, 9 ст.129 ГПК України, може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справі №922/3436/20, у справі №910/7586/19, у справі №910/16803/19.
Суд наголошує, що на виконання вимог ч.6 ст.137 ЦК України, від відповідача ОСОБА_1 будь-яких заперечень відносно заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з нього судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у даній справі, не надходило.
Здійснені позивачем витрати на правничу допомогу під час розгляду справи судом підтверджуються: договором про надання правничої допомоги №01/25-СЦ від 01.04.2025 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та АО «ЛЕКС ВЕРІТАС»; додатковою угодою №6 від 31.12.2025 року до договору №01/25-СЦ від 01.04.2025 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та АО «ЛЕКС ВЕРІТАС»; звітом про виконану роботу, щодо клієнта - відповідача ОСОБА_1 від 18.05.2026 року; платіжною інструкцією №СЦ00106866 від 19.05.2026 року на суму 6000,00 грн. (оплату ТОВ «Споживчий центр» послуг для АО «ЛЕКС ВЕРІТАС» за договором №01/25-СЦ від 01.04.2025 року), які є достатніми для підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу. 
Суд зазначає, що пунктом 3.1 договору про надання правничої допомоги №01/25-СЦ від 01.04.2025 року встановлено, що вартість послуг визначається наступним чином: 6000,00 грн. за один позов без врахування вартості поштових витрат та судового збору, які сплачуються Замовником самостійно. 
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу, суд враховуючи обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги від 01.04.2025 року та додаткової угоди до нього, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та обсяг виконаних робіт, ціну позову та (або) значення справи для сторони, вважає, що витрати за надання професійної правничої допомоги адвоката, понесені позивачем, підлягають до часткового задоволення.
Суд враховує, що справа є малозначною, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, а обсяг наданих доказів є невеликим, участі у судовому засіданні представник позивача не брав, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу, до 3000,00 грн.
Саме такий розмір витрат є розумним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.
Керуючись ст.ст.15, 133, 137, 141, 265, 270 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В: 

Заяву представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Мохир Ярослава Вікторовича про стягнення судових витрат у цивільній справі №565/3043/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» (юридична адреса: 01032, м.Київ, вул.Саксаганського, буд.№133-А, код ЄДРПОУ: 37356833) судові витрати на професійну правничу допомогу у цивільній справі №565/3043/25 в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Головуючий суддя        І.М.Незнамова