СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Шевченка, 41а, селище Семенівка, Кременчуцький район, Полтавська область, 38200
тел. (05341) 9 17 39,e-mail: inbox@sm.pl.court.gov.ua, web: https://sm.pl.court.gov.ua
ідентифікаційний код 02886143 

Справа №547/1255/25
Провадження №2/547/163/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року с-ще Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді В.Ф.Харченка,
за участі секретаря судового засідання О.О.Харченко,
відповідача ОСОБА_1 (відеоконференцзв`язок),
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, у залі судових засідань № 1, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
представник позивача ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" - адвокат М.І.Усенко, 
ВСТАНОВИВ:
12.12.2025 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (далі ТОВ "ФК "Кредит-Капітал") звернувся до суду з позовом в електронній формі до відповідача ОСОБА_1 обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту продукт (NewShort) № 659979 від 09.03.2023 на суму 3000,00 грн, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Селфі Кредит" (далі ТОВ "Селфі Кредит") та ОСОБА_1 , внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 24714,00 грн з яких: 3000,00 грн прострочена заборгованості за сумою кредиту, 21714,00 грн прострочена заборгованість за відсотками, 0,00 грн заборгованість за комісією. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2422,40 грн і витрат на правничу допомогу 8000,00 грн. 
Позивач вказує, що набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором за договором факторингу № 01022024-1 від 01.02.2024, укладеного між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал".
Ухвалою суду від 24.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; запропоновано відповідачеві, зокрема, подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копій ухвали суду від 24.12.2025 і позовної заяви з додатками; повідомлено відповідачу, що позивач надіслав йому засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" цінним листом з описом вкладення № 0505523180490 копію позовної заяви з додатками, які й розглядаються судом у цій справі. 
Позивач представника у судові засідання не направляв, просив розглянути справу за відсутності свого представника і задовольнити позов повністю (а.с. 4, 76).
Відповідач заявою від 28.01.2026 заперечував проти позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими та такими, що підлягають відхиленню або значному зменшенню, виходячи з: недоведеності факту отримання коштів: у матеріалах справи міститься відповідь АТ КБ "ПриватБанк", згідно якої за вказаними позивачем реквізитами картки клієнта не знайдено. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів факту перерахування та отримання ним грошових коштів саме за цим кредитним договором. Відповідач вживав заходів щодо мирного врегулювання спору, а саме було запропоновано сплатити 6000,00 грн (що значно перевищує тіло кредиту), але позивач категорично відмовив, зазначивши, що "списання не передбачене", чим продемонстрував небажання врегулювати спір справедливо. Просив долучити до матеріалів справи скріншоти листування з представниками позивача у Telegram. Також просив зменшити борг застосувавши ст. 21 Закону України "Про споживче кредитування": загальна сума штрафів/пені не може перевищувати подвійну суму кредиту; ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів": умови щодо сплати 24714,00 грн при тілі кредиту 3000,00 грн є несправедливими та непропорційними; ст. 233 ЦК України: просить зменшити розмір неустойки, враховуючи пропозицію про оплату та воєнний стан в Україні (а.с. 80-83).
У судових засіданнях відповідач дещо змінив свою позицію. Він визнав факт укладення електронного кредитного договору і отримання на неї 3000,00 грн. Наголосив на очевидній несправедливості умов договору щодо розміру процентів. Визнав позов частково: згоден сплатити тіло кредиту 3000,00 грн і його подвійний розмір 6000,00 грн як проценти. Сума кредиту є меншою мінімального розміру заробітної плати. Повідомив, що мав дещо схожий спір з МоноБанком і суд стягнув з нього проценти у розмірі половини тіла кредиту. Розмір витрат на правничу допомогу вважає завищеним і необґрунтованим. Наголошує на готовності мирно врегулювати спір із позивачем.
01.05.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення.
Вивчивши письмові заяви сторін по суті справи, вислухавши відповідача, дослідивши надані судові дані і докази, суд встановив таке.
09.03.2023 між ТОВ "Селфі Кредит", як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, укладено договір про надання споживчого кредиту № 659979 продукт NewShort у сумі 3000,00 грн строком на 420 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит - Графік платежів, що є Додатком № 1 до Договору. Графік складено з урахуванням зниженої процентної ставки виходячи з припущення, що позичальник виконає свої обов`язки на умовах і у строки, визначені в договорі. Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. Знижена процентна ставка 1,32 % в день застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 08.04.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідкують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, спожива, як учасник програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 47541,10% річних. За стандартною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 23036,00 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 26760,00 грн, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 25968,00 грн. Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 . Дати надання кредиту 09.03.2023 або 10.03.2023. У випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити Товаристу штраф: у розмірі 450,00 грн на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 33,00 грн починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання (а.с. 16-28).
Вказаний договір та Додаток № 1 до нього та паспорт споживчого кредиту підписані електронним підписом відповідача ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором Т875 09.03.2023 20:39:10, який направлений на номер телефону НОМЕР_2 (а.с. 29).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК).
Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК).
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
У силу частини першої статті 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. 
Відповідач визнає факт укладення ним кредитного договору.
Відтак суд робить висновок про належне укладення договору про споживчий кредит № 659979 від 09.03.2023 про отримання відповідачем ОСОБА_1 кредиту у ТОВ "Селфі Кредит".
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). 
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК).
Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно довідки ТОВ "Пейтек" № 20251020-2345 від 20.10.2025, 09.03.2023 успішно було перераховано кошти на платіжну картку клієнта ТОВ "Селфі Кредит" на суму 3000,00 грн. Номер транзакції в системі ТОВ "ПЕЙТЕК" - 33e382aa-c8e8-41ef-b47a-8fc2badb563b, номер транзакції в системі ТОВ "Селфі Кредит" - a9aacaa103755392b3d98f2f5aef0dc3, Session ID-019218051011, сайт торгівця - http://selfiecredit.com.ua, код авторизації -C2F5CF, Банк-еквайер - АТ "ПУМБ", дата і час створення 2023-03-09 20:41:12, дата і час прийняття в роботу - 2023-03-09 20:41:13, дата і час виконання - 2023-03-09 40:41:18. Призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ НОМЕР_4 (а.с. 29).
Відповідач ствердив отримання 3000,00 грн кредитних коштів. 
Отже кредит надано відповідачеві у визначені договором строки і розмірі.
01.02.2024 між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено Договір факторингу № 01022024-1 відповідно до якого ТОВ "Селфі Кредит" відступило ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 659979 від 09.03.2023, що укладений між "Селфі Кредит" та ОСОБА_1 (а.с. 36-42).
Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 659979 від 09.03.2023 не погашена і складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 3000,00 грн, заборгованості за процентами - 21714,00 грн, сума заборгованості всього - 24714,00 грн. 
На це вказує складений первинним кредитодавцем розрахунок і складений позивачем розрахунок (а.с. 30-36, 41).
Паспорт споживчого кредиту до укладення кредитного договору вказує на строк кредитування 365 днів. Відповідач його підписав 09.03.2023 20:39:10 (а.с. 15, 16).
Кредитний договір вказує на строк кредитування 420 днів. Відповідач його підписав 09.03.2023 20:39:11 (а.с. 17, 27).
Отже строк кредитування складає 420 днів.
Нарахування процентів здійснено первинним кредитодавцем і позивачем за період 09.03.2023 - 01.02.2024 (а.с. 30-35).
Згідно п. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК).
Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги (ст. 1080 ЦК).
Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК).
Позивач 12.12.2025 направив на адресу ОСОБА_1 претензію із вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором № 659979 від 09.03.2023 у сумі 24714,00 грн негайно (а.с. 43).
Отже позивач ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" правомірно набув право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 659979 від 09.03.2023.
Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 526 ЦК).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. (ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК).
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК).
Зі скріншотів листування за період 17.01.2026 - 02.02.2026 вбачається, що відповідач листувався з позивачем щодо повернення коштів за двома кредитними договорами, зокрема й за договором № 659979 від 09.03.2023. Пропонував надати йому дисконт і спалатити 6000,00 грн і судовий збір одним платежем, проценти за договором вважає штрафними, на що отримав відмову від позивача (а.с. 82, 83).
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідач не оспорює розрахунок, але вказує на обмежену відповідальність за не повернення кредиту.
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність (п. 3-6 ч. 1 ст. 3 ЦК).
Щодо цього слід зазначати, що ст. 21 Закону України "Про споживче кредитування" зазначає таке.
"Стаття 21. Особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит
1. Споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
2. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.
Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
3. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача.
4. Застосування штрафу та пені за одне й те саме порушення споживачем зобов`язання за договором про споживчий кредит заборонено".
Суд відхиляє доводи відповідача про поширення на відносини сторін вказаних обмежень, оскільки визначені кредитним договором проценти є договірною платою за користування кредитними коштами, а не іншим платежем що обумовлений неповренням кредиту чи процентів за ним.
Ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" зазначає таке.
"Стаття 18. Визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача
1. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
2. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
3. Несправедливими є, зокрема, умови договору про:
1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоров`я споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника);
2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника);
3) встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця;
4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору;
5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором;
6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається;
7) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника);
8) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом;
9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру;
10) установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору;
11) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі;
12) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору;
13) визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору;
14) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору;
15) обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей;
16) встановлення обов`язку споживача виконати всі зобов`язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх;
17) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов`язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди.
4. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.
Положення пункту 8 частини третьої цієї статті не застосовується до умови договорів про надання споживчого кредиту, відповідно до якої кредитодавець встановлює право розірвати договір в односторонньому порядку за наявності підстав, визначених законодавством, та за умови негайного повідомлення кожної із сторін про розірвання договору.
Положення пункту 11 частини третьої цієї статті не застосовується до договорів, укладених на невизначений строк, за умови встановлення в таких договорах обов`язковості повідомлення заздалегідь споживача про намір змінити умови договору і надання йому у зв`язку з цим права на розірвання договору.
Положення пункту 13 частини третьої цієї статті не застосовується до положень про індексацію ціни, що відповідають законодавству, якщо умови та метод розрахунку ціни чітко і недвозначно визначено у договорі.
Положення пунктів 8, 11 та 13 частини третьої цієї статті не застосовуються до:
1) операцій із цінними паперами, фінансовими послугами та іншими товарами або послугами, ціна яких залежить від зміни котировок або індексів на біржах чи ставок на фінансових ринках, які не контролюються продавцем;
2) договорів про купівлю/продаж іноземної валюти, дорожніх чеків або про виконання платіжних операцій в іноземній валюті.
5. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
6. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача:
1) такі положення також підлягають зміні; або
2) договір може бути визнаним недійсним у цілому.
7. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
8. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
9. Якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі.
Споживач має право на відшкодування збитків, завданих йому виробником (виконавцем, продавцем), у зв`язку з використанням останнім переваг свого становища у виробничій чи торговельній діяльності".
Суд відхиляє доводи відповідача про поширення на відносини сторін вказаних положень закону, оскільки кредитний договір укладено відповідачем без примусу, помилки, свідомо з повним розумінням його умов, договір відповідає свободі визначення умов кредитування, відповідач погодився на договірну "ціну" кредиту, сума кредиту не є сумою компенсації (вартістю продукції), а є платежем за користування кредитом.
Водночас суд зазначає, що розрахунок процентів за 12.04.2023 вказує на одноденний розмір процентів 858,00 грн, а суміжні дні нарахування процентів, у т.ч. й із 09.04.2023 вказують на щоденний розмір процентів 66,00 грн (а.с. 30). З цих підстав суд зменшує денний розмір процентів за 12.04.2023 із 858,00 грн до 66,00 грн.
Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок, що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором № 659979 від 09.03.2023. Відповідач має заборгованість перед позивачем за вказаним кредитним договором і позов підлягає частковому задоволенню на повну суму кредиту 3000,00 грн і часткову суму процентів 20922,00 грн (21714,00 - 858,00 + 66,00), а всього на суму 23922,00 грн (3000,00 + 20922,00).
Щодо витрат з судового збору
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Відтак суд покладає на відповідача 2344,77 грн витрат зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (2422,40 ? 24714,00 • 23922,00) (а.с. 77, 79).
Щодо витрат на правничу допомогу
Згідно договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, ордера на надання правничої допомоги від 02.07.2025 правову допомогу позивачеві ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" надавало Адвокатське об`єднання "Апологет". Згідно акту № 203 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 08.12.2025 та детального опису наданих послуг адвокатом М.І.Усенко надано послуги з комплексного супроводу судових справ зі стягнення заборгованості за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором ОСОБА_1 № 659979 від 09.03.2023 на суму 8000,00 грн (а.с. 45-47).
Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
За змістом ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Водночас вказані положення ст. 137 ЦПК України не відхиляють можливість і не знімають із суду обов`язок застосувати принципи пропорційності, розумності та співмірності під час вирішення відповідних питань.
Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8, 9 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Додаткова Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020, справа № 755/9215/15-ц, зазначила, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
За змістом ст.ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді випливає, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у рішенні від 23.01.2014 у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (№ 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (§ 268). 
Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У рішенні від 28.11.2002 ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.10.2023 у справі № 206/2971/22, провадження № 61-5826св23).
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
Верховний Суд у постанові від 13.10.2023 у справі № 206/2971/22 зазначив, що положення ст. 137 ЦПК України не відхиляють можливість і не знімають із суду обов`язок застосувати принципи пропорційності, розумності та співмірності під час вирішення відповідних питань.
Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
При встановленні розміру гонорару відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.
Відтак, з урахуванням заперечень відповідача проти розміру витрат на правничу допомогу, складності справи, очевидною не співмірністю витрат на правничу допомогу у сумі 8000,00 грн з ціною позову 24714,00 грн і сумою отриманого кредиту 3000,00 грн, ознаками завищення 2-годинного ознайомлення з матеріалами кредитної справи і 3,5-годинного складення позовної заяви, частковим визнанням позову, діями відповідача з врегулювання спору у позасудовому порядку, частковим задоволенням позову, суд зменшує витрати на оплату правничої допомоги, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача, із 8000,00 грн до 1500,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 10-13, 48, 49, 76-83, 89, 174, 209, 211, 223, 258, 259, 264, 265, 272, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити позов частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним договором № 659979 від 09.03.2023 у сумі 23922,00 грн, відмовивши у стягненні більшої суми 24714,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" 2344,77 грн витрат зі сплати судового збору.
Зменшити 8000,00 грн витрат на оплату правничої допомоги Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" і стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" 1500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (місцезнаходження: Львівська обл., м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28; ідентифікаційний код 35234236).
Відповідач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).
Повне рішення складене і підписане 05.05.2026.

Суддя Віктор ХАРЧЕНКО