Єдиний унікальний № 371/95/26
Номер провадження № 2/371/843/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2026 р.         м. Миронівка
Миронівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Кириленко М.О.
за участю секретаря судового засідання Петренко В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Миронівка Київської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

У січні 2026 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 27.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії №555167822644001 від 27.02.2022 (пролонгація). Відповідно до Договору позичальнику надано грошові кошти в розмірі 6 000, 00 грн. Строк кредиту 30 днів, з кінцевим терміном повернення 28.03.2022. 18.12.2023 було укладено договір №18/12-2023 відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №555167822644001. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №555167822644001.
Станом на день формування позовної заяви заборгованість відповідача становить 15 664, 40 грн, з яких: 6 000, 00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 9 664, 40 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість в розмірі 15 664, 40 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662, 40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9 000, 00 грн.
Ухвалою суду від 13.02.2026 відкрито провадження по справі та справу призначено до судового розгляду в спрощеному порядку з викликом сторін.
Ухвалою суду від 10.03.2026, розгляд справи відкладено для виклику відповідача шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвалою суду від 29.04.2026, розгляд справи відкладено для виклику відповідача шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі їх представника, на позовних вимогах наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. 
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідач в судове засідання не з`явилася, повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», окрім цього виклик відповідача в судове засідання було здійснено через офіційний веб-портал судової влади, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду. Причина неявки суду не надала, клопотань про відкладення розгляду справи від останньої не надходило. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надала.
Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 27.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії №555167822644001 від 27.02.2022 (пролонгація) про надання фінансового кредиту (а.с. 32-41) який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «2586».
Відповідно до умов договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у загальному розмірі 6 000, 00 грн, строком на 30 календарних днів, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кошти та сплатити проценти за користування ними та виконати обов`язки, передбачені договором. Датою повернення Кредиту є 28.03.2022 року. Заявлений строк кредитування складає 30 календарних днів з 27.02.2022 року по 28.03.2022 року. Тип процентної ставки за користування кредитом фіксована. Стандартна процентна ставка 2,71% на день за кожен день користування кредитом, знижена процентна ставка 1.76% на день, пільгова процентна ставка 0% на день (п.п. 3.1., 3.2, 3.3, 3.4, 3.6, 3.7, 3.8).
Згідно з п. 3.9.2 Договору річна процентна ставка за користування Кредитом понад Заявлений строк протягом наступних 30 календарних днів користування Кредитом з 29.03.2022 року і до 27.04.2022 року останнього дня строку кредитування складає 990.00% річних (2.71% в день).
Відповідно до п. 3.10. Договору, орієнтовна загальна вартість Кредиту складає:
- за користування кредитом протягом заявленого строку 30 календарних днів користування Кредитом з 27.02.2022 року по 28.03.2022 року вартість кредиту складає 3 173.40 грн. проценти за користування кредитом (п. 3.10.1);
- за користування кредитом понад заявлений строк протягом наступних 30 календарних днів за користування кредитом з 29.03.2022 року і до 27.04.2022 року останнього дня строку кредитування вартість кредиту складає 6000 грн. тіло кредиту та 4882 грн. 20 коп. проценти за користування кредитом (п. 3.10.2).
Разом з тим, п. 5.5 Договору визначено, що Позичальник зобов`язався з наступного дня після закінчення заявленого строку користування кредитом, а саме з 28.03.2022 року сплачувати проценти за користування кредитом щоденно, тобто за кожен наступний календарний день користування кредитом. Розмір процентів за користування кредитом належний до сплати на відповідний термін внесення чергового платежу зазначається у особистому кабінеті Позичальника.
Невід`ємною частиною цього Договору позики є Додаток №1 (Графік платежів Додаток №2 (розрахунок вартості кредиту), Паспорт споживчого кредиту, які надані Позичальнику до укладення цього договору (п. 13 договору) (а.с. 56-57, 59-61).
Графіком платежів № 555167822644001-1, який є додатком №1 до Договору позики №555167822644001 від 27.02.2022, розрахунком вартості кредиту, який є додатком 2 до цього ж договору позики, доведено до відома відповідача (позичальника) інформацію про загальну вартість позики, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування позикою (а.с. 56-57).
Така ж інформація стосовно розміру позики, строку її повернення, відсотків за користування була доведена відповідачу у паспорті позики, який підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (а.с. 59-61).
18.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» був укладений Договір факторингу №18/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступила ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату, а ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняв належні ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за договорами, вказаними у реєстрі боржників, визначених у додатках до договору, про що також був складений акт прийому-передачі реєстру боржників (а.с. 17-20).
Відповідно до Витягу з реєстру ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором №555167822644001 від 27.02.2022 загальна сума заборгованості склала 15 664, 40 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту - 6 000, 00 грн, заборгованості за процентами - 9 664, 40 грн (а.с. 28-30).
Згідно довідки по договору позики №555167822644001 від 27.02.2022 заборгованість відповідача становить 15 664, 40 грн, з яких: 6 000, 00 грн - заборгованість суми позики, 9 664, 40 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги (а.с. 65-66).
Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане грошове зобов`язання за вищевказаним Договором позики, то позивач звернувся до суду з даним позовом.
Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЦК України.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства.
Згідно з п. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до правовідносин, що виникають із кредитного договору, застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України («Позика») у частині, що не суперечить суті кредитного договору.
Згідно з п. 1 ст. 1048 ЦК України, розмір і порядок отримання процентів за користування позикою (кредитом) встановлюється договором. Кредитні договори, укладені між відповідачем та первісними кредиторами, містять істотні умови щодо предмета, строку повернення кредиту, розміру процентів, комісій та відповідальності за порушення зобов`язань. Матеріали справи підтверджують, що договори були укладені у письмовій (електронній) формі та відповідають вимогам ст. 1054, 1055 ЦК України.
За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.
Зміст договору, згідно зі ст. 628 ЦК України, становлять умови, визначені сторонами та погоджені між ними, а також умови, обов`язкові відповідно до актів цивільного законодавства.
У матеріалах справи містяться електронні кредитні договори, укладені відповідачем з первісними кредиторами, що відповідає Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно зі ст. 3 цього Закону, електронний договір це домовленість сторін, оформлена в електронній формі, яка укладається та виконується відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України. Електронний договір, підписаний відповідно до ст. 12 Закону «Про електронну комерцію», прирівнюється до письмового договору, а кожен електронний документ із накладеним підписом є його оригіналом.
Матеріали справи підтверджують, що договір позики був укладений добровільно, умови були доступні та погоджені шляхом накладення електронного підпису (одноразового ідентифікатора), тому договір є чинним.
Відповідно до ст. 12 Закону «Про електронну комерцію» та ч. 12 ст. 11 Закону «Про електронні довірчі послуги», моментом підписання є використання електронного підпису чи його аналога, а такі договори прирівнюються до письмової форми.
За ч. 2 ст. 639 ЦК України, договір, укладений через інформаційно-телекомунікаційні системи за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі, а ст. 629, 638 ЦК України підтверджують його обов`язковість та чинність, якщо досягнуто згоди з усіх істотних умов.
Таким чином, договір позики відповідача з первісним кредитором оформлений відповідно до законодавства, підписаний електронним підписом і є чинними для всіх учасників, у тому числі для правонаступника ТОВ «Факторинг Партнерс».
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги чи заперечення учасників справи.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги або заперечення.
Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; докази подаються учасниками справи.
Поданий позивачем розрахунок заборгованості, копії кредитного договору та договору факторингу, підтвердження передачі прав вимоги, а також інші письмові матеріали відповідають вимогам належності й допустимості та свідчать про існування у відповідача заборгованості за всіма двома кредитними договорами.
Надаючи оцінку наданим позивачем та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам, судом встановлено таке.
Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за договором позики, укладеним між первісним кредитодавцем та відповідачем.
Під час укладення кредитного договору між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, передбачених законом та необхідних для договорів даного виду. Зокрема, у договорі були визначені: валюта кредитування; сума кредиту; процентна ставка за користування кредитом; порядок та строки повернення кредиту; відповідальність сторін.
Сторони на момент укладення договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі, що підтверджується поданими доказами, у тому числі електронними документами, сформованими та підписаними із застосуванням одноразового ідентифікатора відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу таких прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Матеріалами справи підтверджено, що первісним кредитором було передано права вимоги за кредитним договором позивачеві. Докази укладення договорів факторингу (відступлення прав вимоги), а також реєстри прав вимоги, долучені до матеріалів справи, відповідають вимогам закону та підтверджують перехід до позивача усіх прав кредитора щодо зобов`язань відповідача.
У зв`язку із неповерненням відповідачкою отриманих кредитних коштів та несплатою передбачених договором платежів, у позивача виникло право вимагати погашення заборгованості та звернутись до суду з відповідною позовною заявою.
Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що, укладаючи Договір позики № 555167822644001 від 27.02.2022 року в електронній формі, сторони погодили умови та порядок повернення відповідачем кредиту шляхом здійснення платежів з оплати процентів за користування кредитом та обов`язком позичальника повернути суму кредиту до 27.02.2022. Відповідачем були отримані кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у вказаному Договорі позики, і вона користувалася такими коштами, однак, свої зобов`язання щодо повернення позики та сплати процентів за користування позикою остання належним чином не виконувала, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої складає 15 664, 40 грн, з яких: 6 000, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9 664, 40 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги
При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставини спірних правовідносин.
Враховуючи ту обставину, що, в порушення умов договору позики №555167822644001 від 27.02.2022, відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернула, чим порушила права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в розмірі 2 662, 40 грн (а.с. 7) та витрат на правничу допомогу в розмірі 9 000, 00 грн.
Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2 662, 40 грн, що стверджується платіжною інструкцією № 0600330012 від 21.01.2026 (а.с. 7).
Оскільки за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то на підставі ч. 2 с. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 662, 40 грн.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 9 000, 00 грн, то суд зазначає наступне.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
На підтвердження заявлених вимог, представником позивача було надано: договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02 липня 2024 року, укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс». Відповідно до п. 1.1. Договору Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Адвокатське об`єднання, на підставі звернення Клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги (п.2.1.); тарифи на послуги Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявка на надання юридичної допомоги №128 від 01 грудня 2025 року; витяг з акту №25 про надання юридичної допомоги від 31.12.2025 на суму 9 000, 00 грн (а.с. 48-50, 52-53, 54, 55).
У витягу з акту №25 про надання юридичної допомоги від 31.12.2025 наведений розрахунок витрат адвоката на надання правничої допомоги, з якого вбачається, що по даній справі були надані наступні послуги: надання усної консультації з вивченням документів (3 000, 00 грн), та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (6 000, 00 грн).
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи однотипність позовів про стягнення кредитної заборгованості, з урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу виконаної виконавцем, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для вивчення та підготовки позовної заяви, суд вважає, що зазначені представником ТОВ «Факторинг Партнерс» витрати на правову допомогу в розмірі 9 000, 00 грн є завищеними та не обґрунтованими.
Отже, суд вважає, що з ОСОБА_1  на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн. У решті вимог, слід відмовити.
Керуючись ст. ст.2, 5, 10-13, 18, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 512 ,514, 526, 530, 546, 1048-1050, 1082 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , (зареєстрована за адресою:  АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (ЄДРПОУ 42640371, адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) кредитну заборгованість за Договорами № 555167822644001 від 27.02.2022 в розмірі 15 664, 40 (п`ятнадцять тисяч шістсот шістдесят чотири ) гривень 40 коп, понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2 662, 40 грн та 3 000, 00 гривень на відшкодування витрат на правову допомогу.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя         М.О.  Кириленко