ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 128/4858/23
провадження № 61-10391св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
судді-доповідача - Фаловської І. М.,
суддів: Грушицького А. І., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Пророка В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , відповідачі:  ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович, Державне підприємство «Сетам», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю ФК «Єврокредит», приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Дробаха Віктор Олексійович,	
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Яворський Сергій Станіславович, та Державного підприємства «Сетам» на постанову Вінницького апеляційного суду від 08 липня 2025 року у складі колегії суддів Шемети Т. М., Ковальчука О. В., Сала Т. Б., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О. В. (далі - приватний виконавець), Державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю ФК «Єврокредит» (далі - ТОВ ФК «Єврокредит»), приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Дробаха В. О. (далі - приватний нотаріус), про визнання недійсними електронних торгів з продажу арештованого майна, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та припинення державної реєстрації права власності на земельну ділянку.
Позов мотивовано тим, що  ОСОБА_1 у шлюбі з ОСОБА_3 25 жовтня 2007 року придбали земельну ділянку з кадастровим номером 0520655900:02:009:0829, площею 0,1500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Договір укладено на ім`я ОСОБА_3 за його згоди як чоловіка.
21 травня 2013 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Остер» (далі - ТОВ «Остер»), одним з учасників та керівником якого була ОСОБА_3 , укладено генеральний договір на здійснення кредитних операцій від 21 травня 2013 року № 01/Р7-01-04/401, в межах якого укладено кредитний договір від 05 квітня 2018 року № 010/162/22/40, за умовами якого банк надав ТОВ «Остер» як позичальнику кредитні кошти з лімітом кредитної операції в сумі 2 166 665,00 грн.
На забезпечення виконання ТОВ «Остер» зобов`язань за генеральним договором від 21 травня 2013 року № 01/Р7-01-04/401 та кредитним договором від 05 квітня 2018 року № 010/162/22/40 між ОСОБА_3 та АТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір поруки від 05 квітня 2018 року № 12/162/23/74.
У зв`язку з невиконанням основним боржником ТОВ «Остер» та поручителями, зокрема й ОСОБА_3 , своїх зобов`язань за вказаними договорами Господарський суд Вінницької області рішенням від 18 вересня 2019 року у справі № 902/346/19 стягнув солідарно з ТОВ «Остер», Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Ніка» (далі - ТОВ «Еко Ніка»), ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 2 166 665,00 грн заборгованості за кредитним договором від 05 квітня 2018 року № 010/162/22/40 укладеним в межах генерального договору на здійснення кредитних операційвід 21 травня 2013 року № 01/Р7-01-04/401.
Позивач зазначав, що про факт існування цього рішення йому стало відомо лише в листопаді 2023 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.
З Автоматизованої системи виконавчого провадження, з використанням повідомленого ОСОБА_3 ідентифікатора доступу до виконавчого провадження № НОМЕР_1 (далі - ВП) з примусового виконання вказаного рішення господарського суду, позивач дізнався про примусове відчуження земельної ділянки, кадастровий номер 0520655900:02:009:0829, площею 0,1500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказане ВП приватний виконавець Турський О. В. відкрив постановою від 28 жовтня 2019 року, а постановою від 16 червня 2020 року замінив стягувача з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника ТОВ ФК «Єврокредит». Постановою приватного виконавця від 20 серпня 2020 року описано та арештовано спірну земельну ділянку як особисте майно боржника ОСОБА_3 
11 листопада 2020 року на електронному майданчику ДП «Сетам» проведено електронні торги з продажу спірної земельної ділянки, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів № 510917. Земельну ділянку продано за 227 367,00 грн, переможець торгів - ОСОБА_2 
23 листопада 2020 року приватний виконавець Турський О. В. склав акт про проведені електронні торги з реалізації майна боржника, на підставі якого приватний нотаріус Дробаха В. О. на ім`я ОСОБА_2 видав свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 27 листопада 2020 року, зареєстроване в реєстрі за № 995.
У цей же день проведено державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за покупцем ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Позивач зазначав, що про факт продажу земельної ділянки, яка є об`єктом спільного майна подружжя та належить йому на праві спільної сумісної власності, його повідомлено не було, згоди як співвласник майна він не надавав, тому продаж з електронних торгів належного йому нерухомого майна без вирішення питання про визначення частки боржника у майні не відповідає вимогам закону, що є підставою для визнання недійсними електронних торгів.
На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд: 
визнати недійсними електронні торги з продажу арештованого майна - земельної ділянки, площею 0,1500 га, з кадастровим номером 0520655900:02:009:0829, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , проведені ДП «Сетам» 11 листопада 2020 року, реєстраційний номер лота 449495, ціна продажу 227 367,00 грн, переможець ОСОБА_2 , результати яких оформлені протоколом від 11 листопада 2020 року № 510917;
визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 27 листопада 2020 року, видане приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Дробахою В. О. на ім`я ОСОБА_2 , яке зареєстроване в реєстрі за № 995; 
припинити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку, площею 0,1500 га, з кадастровим номером 0520655900:02:009:0829, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 .
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
Вінницький районний суд Вінницької області рішенням від 14 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 залишив без задоволення.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав достатніх доказів на підтвердження того, що приватний виконавець під час проведення виконавчих дій допустив порушення правил проведення електронних торгів. 
Керувався тим, що спірна земельна ділянка придбана ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у шлюбі, отже, є спільним сумісним майном подружжя, проте відповідно до частини другої статті 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо суд встановив, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. 
ОСОБА_3 була обізнана з вчиненням виконавчих дій, знайомилася з матеріалами виконавчого провадження та знала про проведення електронних торгів. 
У квітні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення.
Вінницький районний суд Вінницької області додатковим рішенням від 20 травня 2025 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення залишив без задоволення.
Додаткове рішення мотивовано тим, що копії документів, надані представником відповідача на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, не засвідчені належним чином, а також не надано оригіналу платіжного доручення. 
Не погодившись з рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 14 квітня 2025 року ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на додаткове рішення цього ж суду від 20 травня 2025 року.
Позивач у апеляційній скарзі посилався на те, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про те, що договір поруки укладено ОСОБА_3 в інтересах сім`ї, адже рішенням Господарського суду Вінницької області від 17 жовтня 2019 року у справі № 902/346/19, на виконання якого проведено оспорювані електронні торги, встановлено, що договір поруки укладено ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Остер». Зазначав, що приватний виконавець під час продажу земельної ділянки на торгах, яка є спільною сумісною власності подружжя, мав визначити частку боржника у майні.
В апеляційній скарзі на додаткове рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20 травня 2025 року ОСОБА_2 посилався на те, що документи на підтвердження понесених ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу направлено через підсистему «Електронний суд» разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, вони належним чином засвідчені електронним підписом, тому висновок суду першої інстанції про залишення заяви без задоволення є помилковим.
Вінницький апеляційний суд постановою від 08 липня 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнив.
Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 14 квітня 2025 року та додаткове рішення цього ж суду від 20 травня 2025 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнив частково.
Визнав недійсними електронні торги з продажу арештованого майна - земельної ділянки, площею 0,1500 га, з кадастровим номером 0520655900:02:009:0829, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , проведені ДП «Сетам» 11 листопада 2020 року, реєстраційний номер лота 449495, ціна продажу 227 367,00 грн, переможець ОСОБА_2 , результати яких оформлені протоколом від 11 листопада 2020 року № 510917.
Скасував державну реєстрацію права власності, номер запису 39423770, дата державної реєстрації права власності 27 листопада 2020 року, з одночасним припиненням права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,1500 га, з кадастровим номером 0520655900:02:009:0829, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 27 листопада 2020 року, виданого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Дробахою В. О. на ім`я ОСОБА_2 , яке зареєстроване в реєстрі за № 995, відмовив.
Стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 4 294,60 грн.
Стягнув з ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О. В., ДП «Сетам» на користь ОСОБА_1 з кожного по 1 789,40 грн понесених ним судових витрат.
Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що договір кредиту, укладений ТОВ «Остер», поручителем за яким є ОСОБА_3 , пов`язаний із господарською діяльністю товариства, за цим договором подружжя ОСОБА_5 не набуло будь-яких благ, тому цей договір не може бути розцінений як такий, що укладений в інтересах сім`ї.
Надання ОСОБА_1 згоди на укладення договору поруки на забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов`язань ТОВ «Остер» перед кредитором не свідчить про те, що договір укладався в інтересах сім`ї та те, що позивач повинен був усвідомлювати наслідки неналежного виконання забезпеченого зобов`язання, зокрема, шляхом продажу на електронних торгах набутого за час перебування у шлюбі спільного сумісного майна подружжя, оскільки зобов`язання поруки за кредитним договором не стосується визначеного майна. 
Спірна земельна ділянка придбана ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у період шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, тому відчуження належної позивачу частки майна на електронних торгах без його згоди є порушенням його прав як співвласника. 
Апеляційний суд виснував, що продаж з електронних торгів майна, яке є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , без вирішення питання щодо визначення частки боржниці у майні не відповідає вимогам закону і тягне за собою недійсність проведених електронних торгів, що є підставою для задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку. 
Визнання недійсним свідоцтва як документа, який видав нотаріус для підтвердження права власності переможця аукціону (покупця), не є належним способом захисту.
Апеляційний суд дійшов висновку, що понесені відповідачем у судах першої та апеляційної інстанціях витрати на професійну правничу допомогу, враховуючи принципи розумності та співмірності, а також заперечення ОСОБА_1 щодо їх розміру, слід зменшити до 18 000,00 грн, тому з позивача на користь відповідача пропорційно до частки задоволених позовних вимог слід стягнути 6 000,00 грн витрат на правничу допомогу. 
Короткий зміст вимог касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у серпні 2025 року, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Яворський С. С., просить постанову апеляційного суду в частині задоволення позову скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Змінити постанову апеляційного суду в частині розподілу судових витрат.
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, зокрема:
щодо визнання електронних торгів недійсними, придбання нерухомого майна добросовісною особою, викладених у постановах Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц, постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17, від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17, від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19, від 06 липня 2022 року у справі № 914/2618/16, постанові Верховного Суду від 10 січня 2025 року у справі № 295/9940/20;
щодо неефективності вимог про визнання недійсними результатів торгів, скасування записів про державну реєстрацію права власності, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19;
щодо неналежного суб`єктного складу учасників справи, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 766/8113/17, від 29 червня 2022 року у справі № 753/7478/18, від 27 листопада 2024 року у справі № 141/55/17;
щодо накладення стягнення на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц;
щодо необґрунтованості позовних вимог, зловживання матеріальними правами, обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права / інтересу; спливу позовної давності, викладених у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21;
щодо неефективності способу захисту, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, постановах Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18; від 06 листопада 2024 року у справі № 128/1604/19;
щодо зміни предмета або підстав позову, викладених у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі № 264/4263/16-ц;
щодо неможливості суду виходити за межі позовних вимог з власної ініціативи, викладених у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 359/4356/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 754/10844/18.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд не дослідив обставини справи, не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам, вийшов за межі позовних вимог і неправомірно скасував державну реєстрацію права власності.
ОСОБА_2 зазначає, що на підставі технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок від 22 грудня 2023 року та витягу з Державного земельного кадастру від 05 січня 2024 року, які містяться в матеріалах справи, утворилася та зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером 0520655900:02:009:1558, площею 0,3 га, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які не були залучені до участі у справі. 
Оскільки щодо спірної земельної ділянки державний реєстратор прийняв рішення про закриття розділу в ДРРП, то позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за  ОСОБА_2 з одночасним припиненням права власності є неефективним способом захисту, водночас вимоги про витребування земельної ділянки позивач не заявляв.
Зазначає, що апеляційний суд помилково вважав, що укладений ТОВ «Остер» кредитний договір не стосується інтересів подружжя ОСОБА_5 , оскільки дружина позивача ОСОБА_3 є не тільки директором цього товариства, а й його учасником.
На думку заявника, апеляційний суд вийшов за межі позовних вимог, скасувавши державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за  ОСОБА_2 .
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у серпні 2025 року, ДП «Сетам» просить постанову апеляційного суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, зокрема:
щодо спільної сумісної власності подружжя, викладених у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 317/3272/16-ц;
щодо недобросовісної поведінки позивача, викладених у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 317/3272/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17;
щодо презумпції добросовісного набувача, який набув право власності на майно у порядку, встановленому для виконання судових рішень, викладених у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-727цс16, постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17, від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18, від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19, від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19, від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц, постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 521/8368/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 645/4220/16-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 199/7375/16-ц, від 20 жовтня 2021 року у справі № 205/3695/18, від 10 листопада 2021 року у справі № 715/2012/19, від 17 листопада 2021 року у справі № 210/3612/18, від 05 квітня 2023 року у справі № 202/841/18;
щодо покладення на добросовісного набувача надмірного тягаря, справедливого балансу між правами та інтересами учасників справи та належного способу захисту, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19;
щодо презумпції солідарного характеру зобов`язань подружжя з повернення заборгованості, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц, постанові Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 641/8099/20;
щодо визнання електронних торгів недійсними, викладених у постановах Верховного Суду України від 23 вересня 2014 року у справі № 3-112гс14, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20, від 15 жовтня 2022 року у справі № 910/12525/20, від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18, постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справах № 925/529/17 та № 755/21826/15-ц.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що, пред`являючи цей позов,  ОСОБА_1 діяв очевидно недобросовісно, оскільки з моменту ухвалення господарським судом рішення про стягнення боргу (18 вересня 2019 року), зокрема з  ОСОБА_3 , до листопада 2023 року позивач не вчиняв жодних дій, спрямованих на захист права власності, заяв про зняття арешту з майна не подавав, не повідомив приватного виконавця про право спільної сумісної власності на спірне майно. 
Задоволення позову фактично позбавляє ОСОБА_2 як добросовісного набувача права власності на земельну ділянку та змушує його шукати способи компенсації своїх втрат, що є неприйнятним та призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покладає на переможця торгів, організатора та приватного виконавця надмірний тягар та нівелює баланс інтересів учасників справи.
Апеляційний суд не врахував, що презумпцію спільності інтересів подружжя не спростовано, тому мав керуватися солідарним обов`язком подружжя за кредитним та договором поруки.
ДП «Сетам» вважає, що зазначені апеляційним судом порушення приватного виконавця не можуть бути підставою для визнання недійсними електронних торгів і мають самостійний спосіб оскарження.
Доводи інших учасників справи
У вересні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шевчук В. О., подав відзиви на касаційні скарги ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Яворський С. С., та ДП «Сетам», в яких, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність доводів заявників, просить залишити їх без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. Зазначає про те, що судове рішення є законним та обґрунтованим, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування немає. 
ОСОБА_1 зазначив, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції становить 40 000,00 грн.
У вересні 2025 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду відзиви на касаційні скарги ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Яворський С. С., та ДП «Сетам», в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просила відмовити в їх задоволенні, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.
Рух справи у суді касаційної інстанції
11 серпня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ДП «Сетам» на постанову Вінницького апеляційного суду від 08 липня 2025 року.
14 серпня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Яворський С. С., на постанову Вінницького апеляційного суду від 08 липня 2025 року.
Верховний Суд ухвалою від 28 серпня 2025 року відкрив касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Яворський С. С., та витребував з Вінницького районного суду Вінницької області матеріали цивільної справи № 128/4858/23.
Верховний Суд ухвалою від 17 вересня 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ДП «Сетам».
У вересні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.
На підставі розпорядження виконувача обов`язків заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 31 березня 2026 року № 316/0/226-26 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 березня 2026 року справу призначено судді-доповідачеві Фаловській І. М. , судді, які входять до складу колегії: Карпенко С. О., Мартєв С. Ю.
Верховний Суд ухвалою від 23 квітня 2026 року призначив справу до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що 31 серпня 1991 року ОСОБА_1 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_5 (а. с. 8, т. 1).
Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку, серія ЯЖ, № 914877, ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 25 жовтня 2007 року набула право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0520655900:02:009:0829 (а. с. 9, т. 1).
Господарський суд Вінницької області рішенням від 18 вересня 2019 року у справі № 902/346/19 стягнув солідарно з ТОВ «Остер», ТОВ «Еко Ніка», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 2 166 666,00 грн заборгованості за кредитним договором від 05 квітня 2018 року № 010/162/22/40, укладеним у межах генерального договору на здійснення кредитних операцій від 21 травня 2013 року № 01/Р7-01-04/401 (а. с. 10-17, т. 1).
17 жовтня 2019 року Господарський суд Вінницької області видав наказ про виконання рішення господарського суду у справі № 902/346/19. 
Приватний виконавець Турський О. В. постановою від 28 жовтня 2019 року відкрив ВП № НОМЕР_1 з виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 17 жовтня 2019 року про примусове стягнення солідарно з ТОВ «Остер», ТОВ «Еко Ніка», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 2 166 665,00 грн заборгованості за кредитним договором від 05 квітня 2018 року № 010/162/22/40, боржник - ОСОБА_3 (а. с. 18, т. 1).
Приватний виконавець Турський О. В. постановою від 20 серпня 2020 року описав та наклав арешт на майно боржника ОСОБА_3 , а саме земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 20, 21, т. 1).
Приватний виконавець Турський О. В. постановою від 16 червня 2020 року замінив у ВП № НОМЕР_1 стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «ФК Єврокредит» (а. с. 19, т. 1).
Згідно з протоколом від 11 листопада 2020 року № 510917 в межах ВП № НОМЕР_1 на електронних (публічних) торгах реалізовано майно боржника ОСОБА_3 , а саме земельну ділянку, площею 0,15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0520655900:02:009:0829, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, переможець торгів - ОСОБА_2 (а. с. 24, т. 1).
23 листопада 2020 року приватний виконавець Турський О. В. склав акт про проведені електронні торги з реалізації майна боржника (а. с. 25, 26, т. 1).
27 листопада 2020 року на підставі акта про проведені електронні торги з реалізації майна боржника приватний нотаріус Дробаха В. О. видав свідоцтво, відповідно до якого ОСОБА_2 належить земельна ділянка, площею 0,15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0520655900:02:009:0829, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 27, т. 1).
27 листопада 2020 року право власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 63, т. 1).
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У частині першій статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Справи, що належать до юрисдикції господарських судів, визначеностаттею 20 ГПК України.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи -підприємці.
Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.
Згідно зі статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 ГПК України.
Тлумачення змісту зазначеної норми права дає підстави для висновку, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Тобто критерієм розмежування юрисдикції у таких спорах є суб`єктний склад основного зобов`язання.
Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18) та від 19 березня 2019 року у справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18).
Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2020 року в справі № 910/17433/19 дійшов висновку про те, що у спорах, які виникають з кредитних та іпотечних правовідносин, цілком достатнім для їх належності до господарської юрисдикції є те, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 ЦК України).
Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання (стаття 546 ЦК України). Отже, для забезпечення виконання основного зобов`язання сторони можуть передбачати як визначені у статті 546 цього Кодексу види забезпечення зобов`язань, так й інші види, встановлені договором або законом.
Порука за своєю правовою природою є додатковим (акцесорним) зобов`язанням до основного (кредитного) зобов`язання позичальника та напряму залежить від його умов. Загальний розмір кредитної заборгованості стосується як боржника, так і поручителя, який несе солідарну відповідальність у межах строку поруки (постанова Верховного Суду від 01 жовтня 2025 року у справі № 916/36/25).
Суди встановили, що 21 травня 2013 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Остер» укладено генеральний договір на здійснення кредитних операцій, у межах якого між кредитором та позичальником 05 квітня 2018 року укладено кредитний договір № 010/162/22/40, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти в межах ліміту кредитної операції у розмірі 2 166 665,00 грн.
Для забезпечення виконання ТОВ «Остер» зобов`язань за кредитним договором 05 квітня 2018 року укладено договори поруки з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ТОВ «Еко Ніка». 
У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором від 05 квітня 2018 року № 010/162/22/40 у ТОВ «Остер» утворилась заборгованість у сумі 2 166 665,00 грн.
Господарський суд Вінницької області рішенням від 18 вересня 2019 року у справі № 902/346/19 стягнув солідарно з ТОВ «Остер», ТОВ «Еко Ніка», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 2 166 666,00 грн заборгованості за кредитним договором від 05 квітня 2018 року № 010/162/22/40, укладеним у межах генерального договору на здійснення кредитних операцій від 21 травня 2013 року № 01/Р7-01-04/401.
17 жовтня 2019 року Господарський суд Вінницької області видав накази про виконання рішення господарського суду у справі № 902/346/19. 
Приватний виконавець Турський О. В. постановою від 28 жовтня 2019 року відкрив ВП № НОМЕР_1 з виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 17 жовтня 2019 року про примусове стягнення солідарно з ТОВ «Остер», ТОВ «Еко Ніка», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 2 166 665,00 грн заборгованості за кредитним договором від 05 квітня 2018 року № 010/162/22/40, боржник - ОСОБА_3 .
Під час примусового виконання ВП № НОМЕР_1 на електронних (публічних) торгах 11 листопада 2020 року реалізовано майно боржника ОСОБА_3 , а саме земельну ділянку, площею 0,15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0520655900:02:009:0829, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, переможець торгів - ОСОБА_2 .
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 03 січня 2024 року  ОСОБА_3 є засновником ТОВ «Остер» (т. 1, а. с. 136).
Спірні правовідносини пов`язані з оспоренням електронних торгів, проведених на виконання зазначеного рішення господарського суду, стосуються виконання кредитного договору, сторонами якого є юридичні особи АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Остер».
Отже, спір у цій справі підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у подібних правовідносинах у постановах від 05 листопада 2025 року у справі № 686/21656/21 (провадження № 61-4058св23), від 17 вересня 2025 року у справі № 761/27324/23 (провадження № 61-941св25).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
У частинах першій та другій статті 414 ЦПК України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
З огляду на викладене колегія суддів виснує про невідповідність судових рішень вимогам статті 263 ЦПК України та їх ухвалення з порушенням норм процесуального права, що має наслідком скасування судових рішень із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 258 ЦПК України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується прийняттям постанови.
Отже, закінчивши касаційний перегляд і закриваючи провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд касаційної інстанції має роз`яснити позивачу про наявність у нього права протягом десяти днів із дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства.
Враховуючи те, що Верховний Суд дійшов висновку закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України роз`яснює позивачеві його право протягом десяти днів із дня отримання цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи до відповідного суду господарської юрисдикції.
Щодо клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції
27 квітня 2026 року  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шевчук В. О., та ОСОБА_3 надіслали до Верховного Суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
Згідно з частиною першою статті 212 ЦПК України учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду за умови наявності в суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. Абзац другий частини першої статті 402 ЦПК України визначає, що у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
Відповідно до частини першої статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегія суддів не приймала рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, Верховний Суд ухвалою від 23 квітня 2026 року вирішив питання про призначення справи до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи колегією у складі п`яти суддів, то справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
З огляду на викладене клопотання  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шевчук В. О., та ОСОБА_3 про розгляд справи в режимі відеоконференції не підлягають задоволенню.
Керуючись пунктом 1 частини першої статті 255, статтями 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотань  ОСОБА_1 , в інтересах якого  діє адвокат Шевчук Вадим Олександрович, та ОСОБА_3 про розгляд справи в режимі відеоконференції відмовити.
Касаційні скарги ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Яворський Сергій Станіславович, та Державного підприємства «Сетам» задовольнити частково.
Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 14 квітня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 08 липня 2025 року скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича, Державного підприємства «Сетам», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю ФК «Єврокредит», приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Дробаха Віктор Олексійович, про визнання недійсними електронних торгів з продажу арештованого майна, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та припинення державної реєстрації права власності на земельну ділянку закрити.
Повідомити ОСОБА_1 про віднесення розгляду справи за його позовом до юрисдикції господарських судів.
Роз`яснити ОСОБА_1 право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутись до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді І. М. Фаловська
А. І. Грушицький
В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
В. В. Пророк