ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року 
м. Київ
справа №320/7048/23
адміністративне провадження № К/990/42660/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів: Коваленко Н.В., Рибачука А.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Магістр» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2024 (колегія суддів: Кузьмишина О.М., Вівдиченко Т.Р., Костюк Л.О.) у справі № 320/7048/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Магістр» до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Діелектричні кабельні системи України», особа, яка не є учасником справи - ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «НВП «Магістр» (далі - позивач, ТОВ «НВП «Магістр») звернулося до суду з позовом до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі - відповідач, Комісія), в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 28.02.2023 № 22-ДУ «Про накладення санкції за правопорушення на ринках капіталу та організованих товарних ринках».
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що в діях ТОВ «НВП «Магістр» відповідач не встановив жодного порушення статті 11 Закону України «Про державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків», що є обов`язковою підставою для застосування такої санкції, як анулювання ліцензії. Позивач стверджує, що після закінчення на території Києва та області бойових дій, а також відновлення роботи підприємства, позивач самостійно виявив у системі депозитарного обліку позивача осіб, пов`язаних з Російською Федерацією та вжив всіх заходів, спрямованих на виконання Закону України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів» та блокування активів цих резидентів.
2. Київський окружний адміністративний суд рішенням від 29.11.2023 позов задовольнив повністю. 
3. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 09.10.2024 рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 скасував.
У задоволенні позову відмовив.
4. Не погодившись із постановою апеляційного суду, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
5. Верховний Суд ухвалою від 12.11.2024 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою на підставі пунктів 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
6. У відзивах на касаційну скаргу відповідач, третя особа ПАТ «Діелектричні кабельні системи України», та особа, яка не є учасником справи ОСОБА_1 , проти її задоволення заперечують, просять залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін.
7. Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вирішила, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
8. Суди встановили, що ТОВ «НВП «Магістр» є професійним учасником ринків капіталу, ліцензіатом, здійснює професійну діяльність на ринках капіталу - депозитарну діяльність депозитарної установи, виданої на підставі рішення Комісії № 2333 від 10.10.2013 із необмеженим строком дії з 12.10.2013 та урахуванням рішення Комісії № 420 від 23.06.2021.
Рішенням Комісії від 16.03.2022 № 171 «Про порядок подання інформації депозитарними установами та Центральним депозитарієм цінних паперів до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо об`єктів права власності російської федерації як держави, яка почала повномасштабну війну проти України, та її резидентів» постановлено: депозитарним установам протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту оприлюднення цього рішення надати до Комісії інформацію, складену станом на 24.02.2022, згідно з Додатками 1, 2 та 3 у форматі *.xls на електронну адресу: md@nssmc.gov.ua, із накладенням кваліфікованого електронного підпису уповноваженої особи депозитарної установи (додаток 1 до цього рішення).
На виконання цього рішення ТОВ «НВП «Магістр» подало до Комісії лист від 08.04.2022 № 22/0408-01 (вх. від 08.04.2022 № 20/01-10/4788) за підписом директора ТОВ «НВП «МАГІСТР» Володимира Левіна, надало Додаток 1, Додаток 2 та зазначило, що інформація про цінні папери, що знаходяться (зареєстровані) на території України, та кінцеві бенефіціарні власники яких зареєстровані або належать Російській Федерації та її резидентам (Додаток № 3), відсутня.
Також зазначено, що під час підготовки інформації щодо додатків № 2 та № 3 ТОВ НВП «Магістр» використовувало базу даних opendatabot.ua і не несе відповідальності за можливу недостовірну інформацію, що виникла під час користування даними, отриманими з цієї бази.
У відношенні ТОВ «НВП «Магістр» складено акт про правопорушення на ринках капіталу та організованих товарних ринках від 31.01.2023 № 7-ДУ, відповідно до якого, встановлено, що ТОВ «НВП «Магістр» на виконання вимог пункту 1 рішення від 16.03.2022 № 171 «Про порядок подання інформації депозитарними установами та Центральним депозитарієм цінних паперів до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо об`єктів права власності Російської Федерації як держави, яка почала повномасштабну війну проти України, та її резидентів» подало до Комісії недостовірну інформацію.
Згідно акту депозитарна установа ТОВ «НВП «МАГІСТР» не надала до Комісії (на виконання пункту 1 Рішення № 171) достовірну інформацію станом на 24.02.2022 щодо депонента - ТОВ "Адвентус Інтернешнл С.Р.Л.", на рахунку якого обліковується 510 акцій (частка у статутному капіталі емітента 75%) емітента Приватного акціонерного товариства «ДІЕЛЕКТРИЧНІ КАБЕЛЬНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» із зазначенням власників компанії фізичних-осіб резидентів Російської Федерації. Інформація щодо власників компанії фізичних-осіб резидентів Російської Федерації станом на 24.02.2022 підтверджена листом директора ПрАТ «ДІЕЛЕКТРИЧНІ КАБЕЛЬНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» від 23.05.2022 № 432/2305 (вхідний номер 20/01-10/7172 від 02.06.2022). 
На підставі пункту 1 розділу V Порядку видачі, зупинення дії та анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на ринках капіталу, затвердженого рішенням Комісії від 21.10.2021 № 982, пункту 20 частини першої статті 73 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», абз. 84 частини першої статті 11, пункту 5 статті 8 Закону України «Про державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків», та пункту 1 розділу XV Правил розгляду справ про порушення вимог законодавства про ринки капіталу та організовані товарні ринки, застосування санкцій або інших заходів впливу, затверджених рішенням Комісії від 28.07.2020 № 405, уповноважені особи Комісії 28.02.2023 винесли постанову № 22-ДУ «Про накладення санкції за правопорушення на ринках капіталу та організованих товарних ринках», відповідно до якої, за подання недостовірної інформації до Комісії застосовано санкцію у вигляді анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на ринках капіталу - депозитарної діяльності, а саме, депозитарної діяльності депозитарної установи, виданої на підставі рішення Комісії № 2333 від 10.10.2013 із необмеженим строком дії з 12.10.2013 та урахуванням рішення Комісії № 420 від 23.06.2021 .
Позивач, не погоджуючись із оскаржуваною постановою Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 28.02.2023 звернувся з цим позовом до суду.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
9. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що анулювання ліцензії є найсуворішою санкцією, тобто є крайнім заходом впливу. Тому застосування такого заходу вимагає від суб`єкта владних повноважень належного обґрунтування тяжкості вчиненого суб`єктом господарювання порушення та з`ясування усіх причин та умов, що зумовили його вчинення. Проте оскаржувана постанова відповідача таких обґрунтувань не містить. 
10. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд дійшов висновку, що депозитарні установи зобов`язані ідентифікувати та верифікувати осіб, яким на підставі відповідного договору відкривають рахунки в цінних паперах, а також осіб, що мають повноваження діяти від їх імені, відповідно до законодавства України. Тому колегія суддів дійшла висновку, що позивач як депозитарна установа повинна була володіти інформацією про кінцевих бенефіціарних власників ПрАТ «ДКС України» та надати запитувану інформацію. 
Зазначив, що на виконання вимог рішення №171 від 16.03.2022 позивач надав до Комісії недостовірну інформацію, а саме: не вказав відомості щодо володіння фізичними особами-резидентами Російської Федерації цінними паперами емітента ПрАТ «ДКС України».
Крім того суд апеляційної інстанції зазначив, що ТОВ «НВП «Магістр» системно порушує вимоги чинного законодавства, тому пропорційність порушення та застосованої до позивача санкції у вигляді анулювання ліцензії обґрунтована наявністю попередніх порушень законодавства про ринки капіталу та організовані товарні ринки, допущених позивачем у 2019-2023 роках.
ІV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
11. На обґрунтування касаційної скарги позивач зазначає, що визначення складу порушення та його кваліфікація відповідачем у обов`язковому порядку здійснюється шляхом посилання на відповідні приписи нормативно-правового акта, який передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.
Вважає, що діяння позивача не становить склад порушення у вигляді «подання недостовірної інформації до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку», а відповідає порушенню у вигляді «невиконання або несвоєчасного виконання Рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку», відповідальність за яке передбачена пунктом 8 частини 1 статті 11 Закону України «Про державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків».
Проте на вказану норму відповідач не посилається в оскаржуваній постанові. Водночас за її порушення не передбачено стягнення у вигляді анулювання ліцензії.
Посилається на пункт 20 частини першої статті 73 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», згідно з яким відповідач має право анулювати ліцензію лише з підстав, прямо передбачених Законом.
Зазначає, що суд апеляційної інстанції визнав пропорційним застосування до позивача санкції у вигляді анулювання ліцензії на підставі наявності інших порушень законодавства про ринки капіталу та організовані товарні ринки, допущених позивачем у 2019-2023 роках».
Однак відповідачем питання порушення на постійній основі законодавства про ринки капіталу та організовані товарні ринки під час розгляду справи про правопорушення та застосування санкції не розглядались і не були підставою для застосування санкції, що вбачається з акта про правопорушення та Постанови № 22-ДУ.
Вказує на відсутність у діях відповідача підстав, встановлених чинним законодавством для анулювання ліцензії, та порушення принципу пропорційності при застосуванні санкції.
В обґрунтування пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 19.06.2024 у справі № 160/6013/23, від 30.04.2024 у справі № 160/6248/19, 19.03.2024 у справі №320/17043/23.
Крім того зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 20 частини першої статті 73 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», абзацу 84 частини першої статті 11 Закону України «Про державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків», абзацу 4 пункту 1 розділу VII Правил розгляду справ про порушення вимог законодавства про ринки капіталу та організовані товарні ринки, застосування санкцій або інших заходів впливу, затверджених Рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 28.07.2020 № 405.
У відзивах на касаційну скаргу відповідач, третя особа та зацікавлена особа - ОСОБА_1 вказують, що рішення про анулювання ліцензії позивача ухвалено Комісією в межах повноважень. Стаття 73 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» та стаття 11 Закону України «Про державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків» не містить вичерпних підстав для застосування такої санкції як анулювання ліцензії, тому за системне вчинення порушень, на розсуд Комісії, така санкція застосована до позивача. Вказують, що позивачу не могла бути невідомою інформація про те, що у складі акціонерів (учасників) ПрАТ «Діелектричні кабельні системи України» є італійська компанія «Адвентус Інтернейшнл» (володіє 75% акцій), яка мала у структурі своєї власності (у складі учасників) фізичних осіб-резидентів Російської Федерації, які у сукупності мали 25,64% капіталу компанії. Таким чином, дані особи мають непрямий вирішальний вплив на діяльність ПрАТ «Діелектричні кабельні системи України», що може сприяти державі-агресору та загрожувати національній безпеці.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
12. Відповідно до частин першої - третьої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі ¬- КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
13. Згідно з статтею 2 Закону України від 30.10.1996 № 448/96-ВР «Про державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків» (далі - Закон № 448/96-ВР, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) метою державного регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків є дотримання учасниками ринків капіталу та організованих товарних ринків вимог актів законодавства.
14. Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 448/96-ВР державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку. Інші державні органи здійснюють контроль за діяльністю учасників ринку цінних паперів у межах своїх повноважень, визначених чинним законодавством.
15. Основний перелік завдань, який покладається на Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку, визначено у статті 7 Закону № 448/96-ВР.
16. Між тим пункт 9 частини другої приведеної статті визначає, що Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку відповідно до покладених на неї завдань у випадках і межах, встановлених законом, зокрема, встановлює порядок та видає ліцензії, передбачені статтею 4 цього Закону, а також анулює зазначені ліцензії в разі порушення вимог законодавства.
17. Відповідно до пунктів 10, 10-3 частини першої статті 8 Закону № 448/96-ВР Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку у випадках і межах, встановлених законом:
- надсилати офіційним каналом зв`язку емітентам, суб`єктам системи накопичувального пенсійного забезпечення (крім вкладників та учасників) та особам, які провадять професійну діяльність на ринках капіталу та організованих товарних ринках, та саморегулівним організаціям обов`язкові для виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про ринки капіталу та організовані товарні ринки, законодавства про захист прав споживачів фінансових послуг та законодавства про акціонерні товариства, а також вимагати надання необхідних документів відповідно до законодавства;
- вимагати надання пояснень (у письмовій та усній формі), документів, інформації від державних органів, учасників фондового ринку або будь-яких інших фізичних чи юридичних осіб, які здійснюють (виявили намір здійснювати) операції на ринку цінних паперів та/або яким можуть бути відомі обставини, пов`язані з предметом перевірки.
18. Абзацом третім частини другої статті 9 цього ж Закону Уповноважені особи Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку мають право вимагати необхідні документи та іншу інформацію у зв`язку з реалізацією своїх повноважень.
19. Суд встановив, що відповідач відповідно до пункту 13 статті 8 Закону № 448/96-ВР, Закону України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів» 16.03.2022 ухвалив Рішення №171 «Про порядок подання інформації депозитарними установами та Центральним депозитарієм цінних паперів та фондового ринку щодо об`єктів права власності Російської Федерації як держави, яка почала повномасштабну війну проти України, та її резидентів».
20. Згідно з пунктом 1 зазначеного рішення, відповідач зобов`язав депозитарні установи протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту оприлюднення цього рішення надати Комісії інформацію, складену станом на 24.02.2022, згідно з Додатками 1,2 та 3 у форматі *.xls на електронну адресу: md@nssmc.gov.ua, із накладенням кваліфікованого електронного підпису уповноваженої особи депозитарної установи (додаток 1 до цього рішення).
21. ТОВ «НВП «Магістр» листом від 08.04.2022 №22/0408-01 повідомило відповідачу наступну інформацію: «Під час оголошення військового стану на території України, для збереження інформації і обладнання, було прийнято рішення перемістити комп`ютерне обладнання та важливі документи на зберігання в захисне сховище.
22. Оскільки на території офісного центру, де знаходяться приміщення ТОВ «НВП «Магістр», розташувалися частини ЗСУ і доступ співробітників був заборонений, а тому співробітники не мали змоги відновити функціонування програмного комплексу, ТОВ «НВП «Магістр» не змогло своєчасно виконати рішення НКЦПФР від 16.03.2022 № 171.
23. Після відновлення функціонування програмного комплексу та авторизації в ПАТ «НДУ», ТОВ «НВП «Магістр» на виконання рішення №171 надало наступну інформацію:
- довідку про цінні папери, що знаходяться (зареєстровані) на території України та безпосередньо належать Російській Федерації та її резидентам (Додаток №1);
- довідку про цінні папери, що знаходяться (зареєстровані) на території України та опосередковано належать Російській Федерації та її резидентам (Додаток №2).
Повідомило, що інформація про цінні папери, що знаходяться (зареєстровані) на території України та кінцеві бенефіціарні власники власників яких зареєстровані або належать Російській Федерації та її резидентам (Додаток №3) відсутня.
24. Під час розгляду справи уповноваженими особами Комісії встановлено, що згідно з поданими депозитарною установою ТОВ «НВП «Магістр» щоквартальними звітними даними за період з 31.12.2021 по 31.12.2022, станом на останній день кварталу, серед власників акцій Приватного акціонерного товариства «Діелектричні кабельні системи України» є: юридична особа нерезидент - Товариство з обмеженою відповідальністю «Адвентус Інтернешнл С.Р.Л.» (ідентифікаційний код з торговельного, судового або банківського реєстру країни, де офіційно зареєстрований власник цінних паперів 12357441000) - 510 акцій (частка у статутному капіталі емітента 75%); фізична особа резидент -170 акцій (частка у статутному капіталі емітента 25%).
25. З інформації, отриманої Комісією від емітента Приватного акціонерного товариства «Діелектричні кабельні системи України» листом від 23.05.2022 № 432/2305 (вхідний номер 20/0110/7172 від 02.06.2022), встановлено, що «..у складі акціонерів (учасників) ПрАТ «Діелектричні кабельні системи України» (надалі Товариство) італійська компанія «Адвентус Інтернейшнл» (володіє 75% акцій), яка мала у структурі своєї власності (у складі учасників) фізичних осіб-резидентів російської федерації, які у сукупності мали 25,64% капіталу компанії. Таким чином, дані особи мали непрямий вирішальний вплив на діяльність Товариства».
26. Відповідно до інформації, розміщеної за посиланням https://opendatabot.Ua/c/31032472, кінцевими бенефіціарними власниками Приватного акціонерного товариства «Діелектричні кабельні системи України» є:
- ОСОБА_2 - АДРЕСА_1; тип бенефіціарного володіння: непрямий вирішальний вплив; відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу: 12.82
- ОСОБА_3 - АДРЕСА_2; Тип бенефіціарного володіння: непрямий вирішальний вплив; Відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу: 12.82
27. Вказана інформація наявна також на ІТ-платформі LIGA360 компанії ТОВ «ЛІГА ЗАКОН» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1.
28. На дату розгляду справи відповідачем депозитарна установа ТОВ «НВП «Магістр» не надала до Комісії (на виконання пункту 1 рішення № 171) достовірну інформацію станом на 24.02.2022 щодо депонента - ТОВ «Адвентус Інтернешнл С.Р.Л.», на рахунку якого обліковується 510 акцій (частка у статутному капіталі емітента 75%) емітента Приватного акціонерного товариства «Діелетричні кабельні системи України» з зазначенням власників компанії фізичних-осіб резидентів Російської Федерації.
29. Крім того в матеріалах справи міститься копія витягу із інформаційної бази SMIDA, де в розіділі XV «Відомості про аудиторський звіт незалежного аудитора, наданий за результатами аудиту фінансової звітності емітента аудитором (аудиторською фірмою)» зазначена детальна інформація про структуру власності та кінцевих бенефіціарних власників ПрАТ «ДКС України». Зокрема, викладена наступна інформація: «Інформація про кінцевих бенефіціарних власників: - ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , відсоток володіння - 12,8% - ОСОБА_3 - АДРЕСА_2; відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу: 12.82.
30. ПрАТ «ДКС України» 29.04.2021 офіційно оприлюднено в інформаційній базі SMIDA інформацію станом на 31.12.2020 про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з частками непрямого володіння по 12,8% кожний були серед кінцевих бенефіціарних власників ПрАТ «ДКС України».
31. Суди встановили та позивач не заперечує, що ТОВ «НВП Магістр» є користувачем інформаційної бази даних про ринок цінних паперів, яка розміщена на інтернет-порталі SMIDA, а тому мав можливість ознайомитися й отримати у відкритому доступі повні та достовірні відомості про структуру власності і кінцевих бенефіціарних власників ПрАТ «ДКС України», зокрема про громадян Російської Федерації.
32. Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу V Положення про провадження депозитарної діяльності, затвердженого рішенням Комісії від 23.04.2013 № 735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.06.2013 за №1084/23616, центральний депозитарій та депозитарні установи зобов`язані ідентифікувати та верифікувати осіб, яким на підставі відповідного договору відкривають рахунки в цінних паперах, а також осіб, що мають повноваження діяти від їх імені, відповідно до законодавства України.
33. Згідно пункту 4 статті 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» ідентифікація та верифікація клієнта здійснюється до встановлення ділових відносин, вчинення правочинів (крім випадків, передбачених цим Законом), проведення фінансової операції, відкриття рахунка.
34. Відтак суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що депозитарна установа ТОВ «НВП «Магістр» повинна була володіти інформацією про кінцевих бенефіціарних власників ПрАТ «ДКС України».
35. Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що ТОВ «НВП «Магістр» подало до Комісії недостовірну інформацію на виконання вимог Рішення №171.
36. За вчинення вказаного порушення постановою відповідача від 28.02.2023 № 22-ДУ анульовано ліцензію позивача на провадження професійної діяльності на ринках капіталу - депозитарної діяльності, яка є предметом спору у цій справі. Відповідач керувався пунктом 1 розділу V Порядку видачі, зупинення дії та анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на ринках капіталу, затвердженого рішенням Комісії від 21.10.2021 № 982, пунктом 20 частини першої статті 73 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», абзацом 84 частини першої статті 11, пунктом 5 статті 8 Закону України «Про державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків», та пунктом 1 розділу XV Правил розгляду справ про порушення вимог законодавства про ринки капіталу та організовані товарні ринки, застосування санкцій або інших заходів впливу, затверджених рішенням Комісії від 28.07.2020 № 405 (далі - Правила № 405).
37. Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку видачі, зупинення дії та анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на ринках капіталу, затвердженого рішенням Комісії від 21.10.2021 № 982, підстави для анулювання ліцензії визначені статтею 73 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», частиною третьою статті 32 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та статтею 66 Закону України «Про інститути спільного інвестування» (для компаній з управління активами).
38. Згідно з пунктом 20 частини першої статті 73 Закону України від 23.02.2006 № 3480-IV «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» (далі - Закон № 3480-IV, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право анулювати видану ліцензію на провадження певного виду діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках з інших підстав, прямо передбачених законом.
39. Так, абзацом 84 частини першої статті 11 Закону України «Про державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що крім застосування фінансових санкцій за правопорушення, зазначені у цій статті, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку може зупиняти або анулювати ліцензію, передбачену статтею 4 цього Закону
40. Згідно з пунктом 5 статті 8 Закону України «Про державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків», Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку у випадках і межах, встановлених законом, у разі порушення законодавства про ринки капіталу та організовані товарні ринки, у тому числі про систему накопичувального пенсійного забезпечення, має повноваження виносити попередження, зупиняти або анулювати дію ліцензій, передбачених статтею 4 цього Закону.
41. Згідно з пунктом 1 розділу XV Правил розгляду справ про порушення вимог законодавства про ринки капіталу та організовані товарні ринки, застосування санкцій або інших заходів впливу, затверджених рішенням Комісії від 28.07.2020 № 405, за правопорушення на ринках капіталу та організованих товарних ринках, до юридичних осіб застосовуються санкції або інші заходи впливу, передбачені чинним законодавством.
42. Усі зазначені нормативні приписи мають загальний та бланкетний характер, не вказують на конкретне порушення та його склад, за вчинення якого застосовується санкція у вигляді анулювання ліцензії.
43. З наведених норм можна виснувати, що Комісія наділена повноваженнями застосовувати санкції або інші заходи впливу у вигляді попередження, зупинення або анулювання дії ліцензії. 
44. Підстави для анулювання ліцензії на провадження певного виду діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках, за яких Комісія має право анулювати видану ліцензію, визначені у статті 73 Закону № 3480-IV.
45. Подання недостовірної інформації на виконання рішення Комісії не визначено окремою підставою для анулювання ліцензії. Така підстава прямо не передбачена приписами статті 73 Закону № 3480-IV.
47. Проте пункт 20 статті 73 цього Закону вказує, що Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право анулювати видану ліцензію на провадження певного виду діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках з інших підстав, прямо передбачених законом.
48. Верховний Суд у постанові від 11.03.2025 у справі №120/18717/23 вказав, що анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на ринках капіталу - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами) є найсуворішою санкцією, тобто є одним із крайніх заходів впливу. А отже, застосування такого заходу вимагає від суб`єкта владних повноважень належного обґрунтування щодо тяжкості вчиненого суб`єктом господарювання порушення та з`ясування усіх причин та умов, що зумовили його вчинення.
49. Застосування такого роду санкції як анулювання ліцензії не є обов`язковим та визначається виключно за власним розсудом Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, що свідчить вжиті у відповідних нормах законодавства формулювання «може», «має право».
50. Верховний Суд не заперечує того факту, що вибір санкції згідно з чинним законодавством є дискреційним повноваженням відповідача. Проте важливо наголосити, що дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
51. У постанові від 26.07.2023 у справі № 200/3265/21-а Верховний Суд виснував, що дискреція - це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку. 
52. Дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
53. Указана норма Основного Закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
54. При цьому вжите законодавцем словосполучення «на підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
55. «У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.
56. «У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.
57. «Прийняття рішення, вчинення дії з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний використовувати повноваження з належною метою. Належною є та мета, що визначена в законі або виходить із його цілей. Використання повноважень з неналежною метою за своїм змістом є зловживанням ними: використання їх нечесно, із протиправними намірами, з недоброю волею, зі спотвореним тлумаченням мети, з якою надано повноваження, з наявністю особистого інтересу у прийнятті рішення або вчиненні дії.
58. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
59. Навіть у межах дискреційних повноважень суб`єкт владних повноважень при застосуванні санкцій має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання, який полягає у відповідності (пропорційності) визначення міри покарання або величини штрафних санкцій за правопорушення ступеню тяжкості правопорушення.
60. Повертаючись до предмета спору, якій виник у цій справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідача не містить належного обґрунтування щодо тяжкості вчиненого суб`єктом господарювання порушення та з`ясування усіх причин та умов, що зумовили його вчинення, а також відсутня пропорційність застосованої санкції вчиненому правопорушенню.
61. Тобто, в оскарженій постанові хоч і міститься посилання на конкретні правові норми, які надають право НКЦПФР анулювати ліцензію за виявлене правопорушення, проте не розкриті фактичні підстави та мотиви, що зумовили Комісію застосувати відносно позивача найсуворіший вид відповідальності у вигляді анулювання ліцензії.
62. Крім того санкція за неподання, подання не в повному обсязі інформації та/або подання недостовірної інформації до Комісії та за невиконання її розпоряджень передбачена пунктами 7, 8 частини першої статті 11 Закону № 448/96-ВР.
63. Відповідно до пунктів 7, 8 частини першої статті 11 Закону № 448/96-ВР Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку застосовує до юридичних осіб фінансові санкції за неподання, подання не в повному обсязі інформації та/або подання недостовірної інформації до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку у розмірі до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За ті самі дії, вчинені повторно протягом року, - у розмірі від тисячі до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За невиконання або несвоєчасне виконання рішень Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку або розпоряджень, постанов або рішень уповноважених осіб Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо усунення порушень законодавства про ринки капіталу та організовані товарні ринки, у системі накопичувального пенсійного забезпечення, законодавства про акціонерні товариства у розмірі від тисячі до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За ті самі дії, вчинені повторно протягом року, - у розмірі від п`яти до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
64. Отже, такий вид санкції як анулювання ліцензії за подання недостовірної інформації чинним законодавством не передбачено.
65. Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, погодився з доводами відповідача про пропорційність застосування санкції, оскільки позивач за весь період діяльності товариства на постійній основі порушує вимоги чинного законодавства про ринки капіталу та організовані товарні ринки, допущені позивачем у 2019-2023 роках.
66. Проте колегія суддів звертає увагу, що у оскаржуваній постанові від 28.02.2023 № 22-ДУ відповідач не вказував про систематичне порушення законодавства про ринки капіталу та організовані товарні ринки з боку позивача. Матеріали справи таких доказів також не містять.
67. Єдиною підставою для анулювання ліцензії позивача, про яку зазначено у постанові Комісії від 28.02.2023 № 22-ДУ, є надання недостовірної інформації на виконання рішення Комісії від 16.03.2022 № 171.
68. Враховуючи, що анулювання ліцензії за подання недостовірної інформації чинним законодавством не передбачено, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова не відповідає усім тим критеріям правомірності, визначеним у частині другій статті 2 КАС України, яких вимагає рішення суб`єкта владних повноважень, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про те, що така постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
69. Суд не приймає посилання позивача в касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції застосував норми матеріального права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 19.06.2024 у справі № 160/6013/23, від 30.04.2024 у справі № 160/6248/19, 19.03.2024 у справі №320/17043/23, оскільки спірні правовідносини суттєво відрізняються від наведених.
70. Водночас в межах спірних правовідносин наявні підстави для формування Верховним Судом висновку щодо застосування пункту 20 частини першої статті 73 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», абзацу 84 частини першої статті 11 Закону України «Про державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків», абзацу 4 пункту 1 розділу VII Правил розгляду справ про порушення вимог законодавства про ринки капіталу та організовані товарні ринки, застосування санкцій або інших заходів впливу, затверджених Рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 28.07.2020 № 405 (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), що стало підставою для відкриття касаційного провадження.
Наведені норми є загальними нормами, які лише окреслюють межі повноважень Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо застосування санкцій та інших заходів впливу, зокрема у вигляді анулювання ліцензії, проте не встановлюють самостійних, чітко визначених та вичерпних підстав для анулювання ліцензії, а відсилають до спеціальних норм матеріального права, які мають прямо передбачати склад правопорушення та можливість застосування крайнього заходу впливу.
Анулювання ліцензії як найбільш суворий захід державного впливу допускається виключно за наявності передбачених законом підстав, які повинні бути сформульовані достатньо чітко, однозначно та передбачувано для суб`єкта господарювання. Застосування анулювання ліцензії лише на підставі загальних норм про повноваження регулятора фактично означало б розширювальне тлумачення закону та надання Комісії необмеженої дискреції, що суперечить вимогам статті 19 Конституції України, принципу верховенства права та правової визначеності.
У межах розгляду цієї справи неподання чи подання не в повному обсязі інформації та/або подання недостовірної інформації, запитуваної Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, яке вчинене позивачем, не може бути підставою для анулювання ліцензії. Також відповідач не довів наявність інших підстав, за які законом прямо передбачено можливість застосування найсуворішої санкції - анулювання ліцензії, а також не встановив і не обґрунтував наявність у діях позивача складу правопорушення, що відповідно до Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» та Закону України «Про державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків» тягне саме такі правові наслідки.
71. Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
72. На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.
73. Зважаючи на результат касаційного перегляду, судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги в розмірі 6056,00 грн., підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Магістр» задовольнити .
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2024 скасувати.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2023 залишити в силі.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (код ЄДРПОУ 37956207) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Магістр» (код ЄДРПОУ 34045290) судовий збір в сумі 6056,00 грн.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. Ю. Бучик
Судді Н. В. Коваленко
А. І. Рибачук