Справа № 385/355/26 
Провадження № Провадження № 2-о/385/18/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
12.06.2026 року        м. Гайворон
Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Венгрина М. В.,
присяжних  Мельничука Є. П.
Сінети Т. В.
секретар судового засідання Шевченко Л. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 про оголошення особи померлою, заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України та Благовіщенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області, ОСОБА_2 ,
в с т а н о в и в:
заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про оголошення сина - громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Казавчин Гайворонського району Кіровоградської області, військовослужбовця, померлим на території населеного пункту ГеоргіївкаМар`їнської територіальної громади Покровського району Донецької області, Україна, під час здійснення заходів із захисту Батьківщини, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації бойових завдань та захисту Батьківщини ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування заяви вказала, що ОСОБА_3 , її син, був призваний на військову службу під час мобілізації. Сповіщення сім`ї № 84 від 13.03.2024 повідомлено, що він, як гранатометник військової частини НОМЕР_1 виконував бойове завдання в складі підрозділу на тимчасово непідконтрольній території України в районі населеного пункту ГеоргіївкаМар`їнської територіальної громади Покровського району Донецької області та в результаті обстрілу з боку противника з ним було втрачено зв`язок і він не повернувся до підрозділу у зв`язку з ймовірним отримання бойових ушкоджень та вважається зниклим безвісти за особливих обставин під час захисту Вітчизни. Відомостей про його місце перебування немає більше 6 місяців. На території населеного пункту Георгіївка активні бойові дії припинились 22.08.2024. Тому, на підставі ст. 46 ЦК України, просила заяву задоволити.
В письмовому поясненні представника заінтересованої особи - військової частини  НОМЕР_1 вказано, що у зв`язку зі зникненням безвісти ОСОБА_3 був виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.03.2024 про визнання ОСОБА_3 зниклим безвісти в районі ведення бойових дій, під час виконання бойового завдання. Просив винести рішення на розсуд суду (а.с. 86-87).
В письмовому поясненні поданому представником Міністерства оборони України зазначено, що відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 Мар`їнська міська територіальна громада Покровського району Донецької області, до якої належить населений пункт Георгіївка з 24.02.2022 по 16.01.2025 було територією активних бойових дій, а з 17.01.2025 - є тимчасово окупованою територією (а.с. 91-94).

В судове засідання 12.06.2026 заявниця не з`явилась, просила в поданій заяві проводити розгляд за її відсутності та задоволити заяву про оголошення померлим.
Заінтересовані особи в судове засідання 12.06.2026 не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення розгляду справи.
25.05.2026 представник військової частини НОМЕР_1 подав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності на розсуд суду.
23.03.2026 від Благовіщенського відділуДРАЦС надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника на розсуд суду.
За таких обставин суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності учасників на підставі наявних доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Рух справи
Ухвалою від 09.03.2026 відкрито провадження в справі та залучено до участі в якості заінтересовану особу- Міністерство оборони України та витребувано в Благовіщенського відділу ДРАЦС інформацію щодо реєстрації укладення та розірвання шлюбу ОСОБА_3 та щодо державної реєстрації народження чи усиновлення щодо дітей, батьком яких вказаний ОСОБА_3 . Крім того витребувано інформацію в ДП "Український національний центр розбудови миру", Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконного позбавлення волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України.
30.03.2026 до суду надійшло клопотання заявниці ОСОБА_1 про виклик і допит свідків.
Ухвалою суду від 30.03.2026 оголошено перерву в судовому засіданні та витребувано докази в військовій частині НОМЕР_1 та з Благовіщенського відділу ДРАЦС. 
25.04.2026 заінтересованою особою - військовою частиною НОМЕР_1 , подано письмові пояснення.
28.04.2026 заінтересованою особою - Міністерством оборони України, подано письмові пояснення.
29.04.2026 заявницею подано заяви про розгляд справи за її відсутності та залучення в якості заінтересованої особи сина ОСОБА_3 - ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 29.04.2026 відкладено судове засідання, задоволено клопотання заявниці про залучення заінтересованої особи та залучено заінтересованою особою, з ініціативи суду, ОСОБА_4 .
Протокольною ухвалою суду від 21.05.2026 відкладено судове засідання, зобов`язано заявницю надати докази скерування заяви залученим заінтересованим особам.
21.05.2026 заявницею подано докази скерування заяви з додатками залученим заінтересованим особам та подано клопотання про витребування доказів - справи № 385/1725/19.
12.06.2026 заявниця ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Ухвалою від 12.06.2026 виключено з кола заінтересованих осіб ОСОБА_4 ..
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.
Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Відповідно до копії свідоцтва народження серії НОМЕР_2 від 25.10.1977, народився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_5 і ОСОБА_1 (а.с. 13).
Сповіщенням сім`ї № 84 від 13.03.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомило про те, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , виконуючи бойове завдання в районі населеного пункту Георгіївка Донецької області на тимчасово непідконтрольній Україні території та в результаті обстрілу з АГС з боку противника було втрачено зв`язок з ним і він не повернувся до підрозділу в зв`язку з ймовірним отриманням бойових ушкоджень та вважається зниклим безвісти (а.с. 12).
З довідки № 144 від 22.09.2025, що видана старостою Хащуватського старостинського округу Голованівського району Кіровоградської області вбачається, що ОСОБА_1 проживала в АДРЕСА_1 , з 2004 року з сином ОСОБА_3 по день його мобілізації, 07.12.2023, а після цього проживає сама, так як ОСОБА_3 вважається зниклим безвісти (а.с. 15). 
З витягу з наказу № 1335 від 17.03.2024 командира військової частиниНОМЕР_1 вбачається, що згідно рапорту командира ІНФОРМАЦІЯ_7 від 01.03.2024 стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойових завдань поблизу населеного пункту Георгіївка Покровського району Донецької області внаслідок обстрілу із АГС було втрачено зв`язок з гранатометником ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 . У подальшому в період з 27.02.2024 по 14.03.2024 встановити місцезнаходження військовослужбовців не вдалось. Таким чином військовослужбовців, які не повернулись до підрозділу внаслідок ймовірних бойових ушкоджень необхідно вважати зниклими безвісти за особливих обставин під час захисту Вітчизни (а.с. 16).
З витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20250630-5579 від 30.06.2025 вбачається, що в такому міститься запис про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та вказано про реєстрацію заяви 14.03.2024 в ВП № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП, кримінальне провадження № 12024120000000365, дата набуття статусу особи зниклої безвісти за особливих обставин - 12.04.2024 (а.с .18-19).
З витягу з ЄДРСР № 12024120000000365 вбачається, що 14.03.2024 внесено відомості до такого за заявою ОСОБА_1 , правова кваліфікації - ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 20).
З відповіді від 20.03.2026 Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконного позбавлення волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України вбачається, що в обліку Об`єднаного центру наявна інформація про зникнення військовослужбовця ОСОБА_3 ; офіційні фактичні дані щодо місцезнаходження, в тому числі утримання в полоні держави-агресора відсутні (а.с. 37).
З відповіді від 20.03.2026 Благовіщенського ДРАЦС вбачається, що відсутні відомості про державну реєстрацію смерті ОСОБА_3 (а.с. 39).
З відповіді ДП "Український національний центр розбудови миру" від 25.03.2026 вбачається, що відомості про ОСОБА_3 внесені до Національного інформаційного бюро, однак відомості про його перебування в полоні відсутні; відомості через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста про ОСОБА_3 не надходило (а.с .43).
З листа Благовіщенського ДРАЦС від 20.03.2026 вбачається, що з таким до суду направлено копію актового запису про шлюб ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та повідомлено наявність в ОСОБА_3 сина - ОСОБА_2 (а.с. 80).
З актового запису № 6 від 24.11.2018 вбачається, що ОСОБА_6 одружився з ОСОБА_4 (а.с. 81)
З відповіді Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими від 08.04.2026 вбачається, що до Координаційного штабу не надходили повідомлення від Міжнародного комітету Червоного Хреста або зі сторони російської федерації про перебування ОСОБА_3 в полоні (а.с. 83).
З листа Благовіщенського ДРАЦС від 15.04.2026 вбачається, що наявний актовий запис про смерть ОСОБА_5 № 581 від 06.12.2005.
З рішення суду від 27.04.2026 в справі № 385/1725/19 вбачається, що шлюб між ОСОБА_6 і ОСОБА_4 розірвано. Рішення набрало законної сили 07.08.2020.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані ним норм права 
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст.89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).
Перелік справ, які суд розглядає в порядку окремого провадження справи, визначений у частині 2 ст. 293 ЦПК та такими серед інших є: визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців.
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Згідно ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме (ч.1 ст.307 ЦПК України).
Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.
Статтею 47 ЦК України передбачено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
В п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року за №5 роз`яснено, що на відміну від встановлення факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених в ст.46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.
Аналіз зазначених норм Закону свідчить про те, що підставою дляоголошення особи померлоює обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.
Суд при розгляді клопотання ОСОБА_1 про виклик і допит свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вважав правильним в такому відмовити оскільки обставини, які, згідно клопотання, мали б вони повідомити, повинні бути доведеними саме письмовими доказами.
Також суд вважає правильним відмовити в задоволенні клопотання про витребування справи № 385/1725/19, оскільки судом досліджено рішення в такій та немає необхідності досліджувати інші матеріали справи.
Так, у даній справі судом встановлено, що солдатОСОБА_3 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 з 27.02.2024 вважається зниклим безвісти за особливих обставин під час захисту Вітчизни в районі населеного пункту Георгіївка Покровського району Донецької області, після обстрілу з АГС, про що видано Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 17.03.2024 № 1335 та повідомлено сім`ї.
Заявниця в справі є матір`ю ОСОБА_3 , що вбачається з свідоцтва про народження (а.с. 13).
Згідно Витягу з єдиного реєстру осіб зниклих безвісті за особливих обставин ОСОБА_3 12.04.2024 набув статусу особи зниклої безвісті за особливих обставин.
Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 20) проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 115 КК України щодо смертіОСОБА_3 .
З відповідей Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконного позбавлення волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України, ДП "Український національний центр розбудови миру" та Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими вбачається, що відомості про перебування ОСОБА_3 в полоні відсутні.
Оголошення фізичної особи померлою це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptiomortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.
Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
За змістом ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
У ч. 1 ст. 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».
У ч. 2 ст. 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lexposteriorderogatpriori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lexspecialisderogatgenerali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lexposteriorgeneralisnonderogatpriorispeciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання.
Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана.
Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.
Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлюєоголошення особи померлою.
Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц (провадження № 61-35636св18).
Суд враховує, що приписи ч. 2 ст. 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.
Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»).
За змістом ст. 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» - воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;
- бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);
-воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;
-район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.
Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина 2 ст. 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у ч. 2 ст. 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 зауважила, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.
Наведене тлумачення відповідає і європейським стандартам. Так, відповідно до Рекомендації CM/Rec(2009)12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів, які стосуються осіб, зниклих безвісти, та презумпції смерті (прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 09 грудня 2009 року на 1073-му засіданні заступників міністрів), якщо обставини зникнення безвісти особи є такими, що дають підстави для висновку про ймовірність її загибелі, то для подання запиту бажано, щоб час, що минув з моменту зникнення або з моменту отримання останньої звістки про те, що особа жива, становив не більше одного року (пункт 2 принципу четвертого).
Суд також наголошує, що ст. 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу в захисті прав людини та її законних інтересів. Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтересами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, що є ключовим для функціонування правової системи.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376.
У цьому Наказі № 736 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 376, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
При цьому, суд зазначає, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про його смерть. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
У даній справі суд виснує, що надані заявницеюта витребувані судом письмові докази доводять той факт, що ОСОБА_3 27.02.2024 зник безвісті на тимчасово непідконтрольній Україні території. При цьому, судом встановлено, що зібрані письмові докази заявницею вказують на те, що ОСОБА_3 зник безвісти за обставин, що загрожували йому смертю та дають підстави припустити що його загибель відбулася внаслідок обстрілу з АГС під час виконання ним бойового завдання.
Як встановлено судом під час розгляду даної справи, а саме з витягу із наказу № 1335 від 17.03.2024, виданого командиром військової частини НОМЕР_1 , вирішено вважати військовослужбовців такими, місцезнаходження яких невідоме, зокрема солдата ОСОБА_3 ; згідно Витягу з єдиного реєстру осіб зниклих безвісті за особливих обставин від 11.08.2023 ОСОБА_11 11.08.2023 набув статусу особи зниклої безвісті за особливих обставин. З інформації Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконного позбавлення волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України, ДП "Український національний центр розбудови миру" та Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими вбачається, що відомості про перебування ОСОБА_3 в полоні відсутні.
З Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376вбачається, що Мар`їнська міська територіальна громада Покровського району Донецької області (UA14160130000011561), до якої належить с. Георгіївка, де з 24.02.2022 по 16.01.2025 тривали активні бойові дії, з 17.01.2025 є тимчасово окупованої рф територією України.
Відтак, суд виснує, що шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 46 ЦК слід обраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі, а саме з 17.01.2025 та станом на час розгляду справи такий шестимісячний строк сплив.
Оголошення померлим ОСОБА_3 необхідно заявниці для отримання свідоцтва про його смерть, отримання державної допомоги членам сім`ї загиблих захисників України.
Враховуючи наведене вище, застосовуючи вимоги чинного законодавства суд виснує про те, що заявлена ОСОБА_1 вимога про оголошення ОСОБА_3 померлим підлягає задоволенню.
Датою смерті ОСОБА_3 вважати ІНФОРМАЦІЯ_4 , а місцем смерті вважати с. Георгіївка Покровського району Донецької області, Україна.
Керуючись ст. 10, 89, 293, 315, 354 ЦПК України, суд -
у х в а л и в:
заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ), заінтересовані особи: Міністерство оборони України (місцезнаходження: просп. Повітряних сил, 6, м. Київ-168, 03168, ЄДРПОУ 00034022), військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), Благовіщенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області (місцезнаходження: м. Благовіщенське Голованівського району Кіровоградської області, вул. Промислова, 23/54, ЄДРПОУ 22214144), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), про оголошення особи померлою задовольнити.
Оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. КотовськОдеської області, померлим на території населеного пункту - с. Георгіївка Покровського району Донецької області, Україна, під час виконання бойових завдань та захисту Батьківщини, ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя:         М. В. Венгрин

Присяжні         Є. П. Мельничук

Т. В. Сінета

Дата документу 12.06.2026