Справа № 367/3644/19
Провадження №2/367/2074/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

24 лютого 2026 року Ірпінський міський суд Київської області в складі
судді    Карабаза Н.Ф.,
за участі секретаря  Зайцевої А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Бучанська міська рада про усунення перешкод у користуванні власністю та знесення самочинно побудованої прибудови,
в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та знесення самочинно побудованої прибудови. Заяву мотивує тим, що він є власником 2/5 житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 20 жовтня 2016 року, посвідченого Харченко К.В., приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської обл. та зареєстрованого в реєстрі за №1986. Також він є власником земельної ділянки за вищевказаною адресою площею 0,0100 га, шириною по фасаду 7,54 м. та довжиною 13,94 м. з кадастровим номером 3210800000:01:034:0094 цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20 жовтня 2016 року, посвідченого Харченко К.В., приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської обл. та зареєстрованого в реєстрі за №1990. Відповідач ОСОБА_2 є власником 1/5 вищевказаного житлового будинку на підставі договору дарування частки у праві власності на житловий будинок від 17 грудня 2012 року посвідченого Макарчук Г.І., приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської обл. та зареєстрованого в реєстрі за № 1542. Також відповідач ОСОБА_4 є власником земельної ділянки за вищевказаною адресою площею 0,0045 га., шириною по фасаду 3,27 м. та довжиною13,69 м. з кадастровим номером 3210800000:01:034:0093 цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі договору дарування земельної ділянки від 17 грудня 2012 року посвідченого Макарчук Г.І., приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської обл. та зареєстрованого в реєстрі за № 1545. Третя особа ОСОБА_3 є власником 2/5 вищевказаного житлового будинку на підставі договору дарування від 19 травня 1992 року посвідченого Копиловою В.В., Державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори. На даний час його сім`я у складі трьох осіб має у користуванні приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-6 згідно поповерхового плану Технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок від 01.11.2012 року, загальна площа яких (37,3 кв. м.) значно менша ніж площа будинку, яка відповідає його частці 2/5 у праві спільної часткової власності на вищевказаний будинок (43,24 кв. м.). У користуванні сім`ї відповідача ОСОБА_5 на даний час перебувають приміщення 1-5 та приміщення II згідно поповерхового плану Технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок від 01.11.2012 року, загальна площа яких (38,7 кв. м.) набагато більша (майже в 2 рази) ніж площа будинку, яка відповідає частці 1/5 ОСОБА_5 у праві спільної часткової власності на вищевказаний будинок (21,62 кв. м.). У користуванні сім`ї третьої особи ОСОБА_3 на даний час перебувають приміщення 2-1, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6 згідно поповерхового плану Технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок від 01.11.2012 року. Договір між співвласниками про порядок володіння та користування вищевказаним будинком відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності в порядку ст. 358 ЦК України не укладався. До придбання ним 12 жовтня 2016 року у власність вищевказаної частки житлового будинку та земельної ділянки, відповідачем ОСОБА_6 самочинно здійснено будівництво прибудови з фасадної частини будинку загальним розміром 3,60 X 2,78 метрів (у подальшому іменується: “Самочинна прибудова”) до приміщення II згідно поповерхового плану Технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок від 01.11.2012 року. На даний час самочинна прибудова має вигляд незугарної будівлі заввишки більше 3-х метрів з пласким дахом. Самочинна прибудова має двері з боку земельної ділянки ОСОБА_5 та одне вікно, що виходить в бік його земельної ділянки. Існування неохайної самочинної прибудови псує вигляд фасаду вищевказаного житлового будинку і має вогкі стіни через конструкцію даху з якого опади стікають на всі боки без належного водовідведення. Факт будівництва самочинної прибудови саме відповідачем ОСОБА_6 підтверджується тим, що у Технічному паспорті на житловий будинок за вищевказаною адресою від 01.11.2012 року не відображено самочинну прибудову на момент інвентаризації 01.11.2012 року. Зазначене підтверджує те, що саме відповідачем ОСОБА_6 здійснене зазначене самочинне будівництво у період після набуття ним 17.12.2012 року земельної ділянки з кадастровим номером 3210800000:01:034:0093. Також вказаний факт будівництва відповідачем самочинної прибудови підтверджується паперовими копіями електронних доказів - 2 фотографій фасадної частини вказаного будинку (вид станом на травень 2015 року з боку АДРЕСА_1 на приміщення II згідно поповерхового плану будинку) на яких добре видно зроблений відповідачем металевий каркас самочинної прибудови у стадії її спорудження. Колишній власник перед продажем йому вищевказаних 2/5 частки у праві власності на житловий будинок та земельної ділянки у жовтні 2016 року повідомив про те, що вищевказане будівництво відповідачем ОСОБА_6 розпочате самочинно, у його відсутність та без його дозволу. Перед придбанням ним вказаної земельної ділянки винос на місцевість її меж не здійснювався. Внаслідок цього перед купівлею вказаної ділянки і протягом кількох місяців після цього він сприймав ситуацію таким чином, що самочинна прибудова побудована відповідачем впритул до межі належної йому земельної ділянки. Однак згодом шляхом проведення вимірювань він пересвідчився, що будівництвом вищевказаної самочинної прибудови відповідач ОСОБА_4 вийшов за межі належної йому вищевказаної земельної ділянки з кадастровим номером 3210800000:01:034:0093 і зайняв частину належної йому вищевказаної земельної ділянки з кадастровим номером 3210800000:01:034:0094. При цьому за його оцінками частина самочинної прибудови, що порушує зазначені межі має розміри близько 3,43 X 1,90 м. та має площу близько 6,52 кв. м., що становить близько 20 процентів загальної площі його подвір`я. Відтак є очевидним, що більша частина (приблизно 2/3) самочинної прибудови перебуває на належній йому земельній ділянці, що є грубим порушенням його прав, як власника. Також будівництвом вищевказаної самочинної прибудови відповідач ОСОБА_4 вийшов за межі належної йому вищевказаної земельної ділянки з кадастровим номером 3210800000:01:034:0093 і зайняв частину земель загального користування міста Буча. При цьому за його оцінками частина самочинної прибудови, що порушує зазначені межі має розміри близько 2,78 х 0,6 м. та має площу близько 1,67 кв. м. Він не погоджувався і не погоджується з існуванням на належній йому земельній ділянці більшої частини (приблизно 2/3) самочинної прибудови. З початку 2017 року він неодноразово особисто усно звертався до відповідача ОСОБА_5 з вимогою усунути перешкоди у користуванні ним належною йому земельною ділянкою шляхом знесення самочинної прибудови, нащо відповідач ОСОБА_7 відмовляється. За результатами комісійного обстеження садиби АДРЕСА_1 , з виїздом на місцевість 05.09.2018 року встановлено, що на момент обстеження ОСОБА_4 розпочав будівництво прибудови (розміром 3,60 X 2,78 м.) до приміщення II, та при цьому порушив межі своєї земельної ділянки. Будівельний паспорт на реконструкцію зазначеного житлового будинку ОСОБА_8 відділом містобудування та архітектури Бучанської міської ради не видавався, повідомлення про початок виконання будівельних робіт у Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих робіт та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмов у видачі, скасування та анулювання зазначених документів не зареєстровано. Відповідачем ОСОБА_2 при будівництві самочинної прибудови було здійснено порушення меж суміжних земельних ділянок, істотного порушення державних будівельних норм та неможливості перебудови самочинної прибудови з метою усунення вказаних порушень. Відповідачем ОСОБА_9 при будівництві самочинної прибудови грубо порушено його право на користування належною йому земельною ділянкою з кадастровим номером 3210800000:01:034:0094. Це порушення виявляється зокрема у наступному: самочинною прибудовою зайнято значну частину належної йому зазначеної земельної ділянки, що робить неможливим його господарювання на землі, спорудження будівель і споруд; самочинна прибудова істотно погіршує освітленість (інсоляцію) належної йому земельної ділянки; стіни Самочинної прибудови у період дощу та танення снігу просякнуті вологою через атмосферні стоки, що стікають з покрівлі і частково попадають у його двір, що може негативно впливати на його насадження, які розташовані на його земельній ділянці; наявність самочинної прибудови істотно знижує цінність (ринкову вартість) належних йому, вказаної земельної ділянки та частки у праві спільної власності на зазначений вище житловий будинок; самочинна прибудова має вкрай неохайний вигляд і, відповідно, її наявність істотно погіршує зовнішній вигляд фасадної частини вищевказаного житлового будинку співвласником якого він є. Просить суд усунути йому перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0100 га з кадастровим номером 3210800000:01:034:0094 зобов`язавши ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) знести самочинно побудовану прибудову розміром 3.60 X 2,78 метрів до приміщення II житлового будинку АДРЕСА_1 згідно поповерхового плану Технічного паспорту на зазначений будинок. Також просить суд зобов`язати ОСОБА_2 повернути до попереднього стану частину належної йому земельної ділянки з кадастровим номером 3210800000:01:034:0094 за вищевказаною адресою, що перебувала під вищевказаною самочинно побудованою прибудовою. Також просить визначити, що у разі невиконання вказаного рішення відповідачем ОСОБА_2 у сорока п`ятиденний строк з дня набрання судовим рішенням у даній справі законної сили вищевказана самочинно побудована прибудова підлягає знесенню у примусовому порядку відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження” за рахунок ОСОБА_2 . Вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами даної справи згідно положень ст. 141 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_2 через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до договору дарування частки у праві власності на житловий будинок від 17 грудня 2012 року він став власником 1/5 частини житлового будинку, а саме: приміщення 1-5 пл. 14,6 кв.м. та приміщення П пл.24.1 кв.м., з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . 17 грудня 2012 року відповідно до Договору дарування земельної ділянки, він став власником земельної ділянки площею 0,0045га, кадастровий номер - 3210800000:01:034:0093, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Ставши власником частини житлового будинку з конкретними приміщеннями та земельної ділянки з вищезазначеним кадастровим номером сім років назад, він там поселився зі своєю сім`єю. Інші два власники житлового будинку, які станом на день вчинення правочинів володіли будинком, ОСОБА_3 та ОСОБА_10 - жодних заперечень проти вчинених правочинів не мали. Три власники мали відокремлені частини в житловому приміщенні з окремими виходами. Фактично між власниками склався порядок користування житловим будинком. Ще в 2012 році він розпочав прибудову до своєї частини будинку приміщення санвузла, оскільки, на той час мав маленьку дитину, а ванної кімнати та туалету в його частині будинку не було. Будівництво він розпочав строго по лінії паркану та стіни в будинку, яка розмежовує його приміщення та приміщення іншого власника - ОСОБА_10 . Всі співвласники погодились з початком прибудови та надали відповідні згоди, в тому числі і письмові. Оскільки, прибудова розпочата зі згоди та відома всіх співвласників та відповідно на земельній ділянці, яку він має у приватній власності, він мав намір оформити будівництво по його закінченню, однак фінансові можливості не дали це зробити своєчасно. Фактично в лютому 2013 року він закінчив будівництво санвузла площею 7,1 кв.м. Впродовж строку позовної давності ( три роки до лютого 2015 року) жоден із співвласників будинку не пред`являв претензій щодо усунення перешкод в порушенні ним їх прав чи інтересів. 20 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_11 купив частину житлового будинку, яка належала власнику ОСОБА_12 , та частину земельної ділянки. До укладення договору купівлі - продажу позивач оглянув неодноразово весь будинок, та, зокрема ту частину, яку він купував. Недоліки або дефекти, що перешкоджали б його використанню за цільовим призначенням, на момент огляду виявлені не були. Претензій до продавця щодо якісних характеристик відчужуваної частки будинку покупець не мав. Два роки жодних претензій ОСОБА_11 ні до кого не пред`являв. В 2018 році ОСОБА_13 став вимагати від нього знесення його прибудови; звільнення житлових приміщень в будинку, які він займає; почав перешкоджати встановити водовідведення на прибудові зі сторони подвір`я ОСОБА_14 . Вважає таку поведінку ОСОБА_1 неправомірною, та такою, що порушує правила добросусідства та його права як власника. Адже, він особисто давав згоду на купівлю ОСОБА_15 частки будинку; не чинив жодних перешкод йому в користуванні будинком чи господарськими спорудами; не вимагав надати йому доступ до 1/5 належним йому частини господарських споруд, які знаходяться на його земельній ділянці, та які ОСОБА_13 йому не надає для користування. Площа його прибудови складає 7,1 кв.м , проте це не може бути 20 відсотками його подвір`я. Адже його прибудова знаходиться на його земельній ділянці. Земельна ділянка ОСОБА_14 виділялась йому пізніше, тому в разі, якщо відбулась якась накладка, необхідно це уточнити та вирішувати питання в установленому законом порядку. Жодних документів на підтвердження спору про земельне питання позивач не надав. З часу, коли ОСОБА_13 перед купівлею частини будинку та ділянки оглянув житловий будинок і до тепер - нічого не змінилось. Жодним чином його прибудова не впливає на використання за цільовим призначенням частини будинку та подвір`я позивача. Відповідно строки позовної давності для осіб, які могли б заявити претензії про усунення перешкод ( ОСОБА_3 та ОСОБА_10 ) - пройшли та власне останні і не заявляють жодних претензій. Позивач погодився, купуючи свою частку, з даною прибудовою. Тому його вимоги про знесення прибудови безпідставні та такі, що не підлягають до задоволення. Знесення не зданих в експлуатацію споруд - є крайньою мірою і можливо лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо встановлення правомірності такого будівництва, його технічного стану та інше. В разі виникнення питання, щодо накладення суміжних земельних ділянок спір буде вирішуватись в іншому порядку з іншим предметом спору. Згоден на укладення мирової угоди щодо користування господарськими будівлями. В разі, якщо не досягнемо згоди щодо користування господарськими будівлями, можливе подача позовів про встановлення сервітуту. Просить суд в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та знесення самочинно побудованої прибудови відмовити в повному обсязі.
Ухвалою суду від 19 листопада 2024 року до участі у справ залучено Бучанську міську раду як третю особу на стороні позивача.
Третя особа: ОСОБА_3 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву. 
В судовому засіданні представник позивача - адвокат Ружанський Л.В. просив задовольнити позовні вимоги та пояснив, що земельна ділянка поділена у кожного співвласника будинку є своя земельна ділянка, які межують. Земельна ділянка під будинком не є спільною сумісною власністю його власників. Відповідач самочинно, без відповідних дозволів, незаконно побудував прибудову, про що свідчить складений відповідними органами акт. Відповідач своїми діями порушив межі своєї земельної ділянки. Висновком експертів від 19.02.2024 року встановлено, що існують порушення будівельних норм, зокрема встановлено, що частина забудови розташована на його земельній ділянці 7,5кв.вм., а частина на землях загального користування. Відповідачем при здійсненні самочинної добудови не було дотримано ні санітарних ні будівельних норм,крім того, зайнято чужу земельну ділянку. Згідно висновку експертів, перебудова не є можливою. Тому просить суд позов задовольнити та знести самочинну добудову, оскільки порушено право позивача, зокрема право власності на земельну ділянку.
Через канцелярію суду подав дебати, в яких зазначив, що відповідач в порушення Конституції України, правил добросусідства, норм ДБН, санітарно-технічних норм, без отримання усної та письмової згоди власника земельної ділянки з кадастровим номером 3210800000:01:034:0094, власником якої є позивач, що є обов`язковим, без отримання дозволу Бучанської міської ради, без технічної документації, незаконно побудував прибудову за адресою: АДРЕСА_1 , що в більшій частині розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 3210800000:01:034:0094 та на землях загального користування - АДРЕСА_1 . При цьому, відповідач є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3210800000:01:034:0093, яку отримав в подарунок разом із будинком 17.12.2012 p., а отже твердження відповідача про те, що земельна ділянка була поділена з порушенням норм чинного законодавства не відповідає дійсності. Доводи позовної заяви підтверджуються висновком експертів № 1-19/02 від 19.02.2024 року. Позивач свої вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Судові витрати покласти на відповідача. Витрати за комплексну земельно-технічну та будівельно технічну експертизу в сумі 47900,00 грн. покласти на відповідача.
В судовому засіданні представник відповідача – адвокат Павленко ГМ. пояснила, що в умовах, коли існує один житловий будинок у спільній частковій власності трьох осіб, коли частки в будинку не виділені в натурі, а будинок фізично розташований на межі трьох земельних ділянок, жодні земельні межі не можуть визначати порядок користування будинком чи обмежувати можливість його добудови. Поділ будинку в натурі може призвести до абсолютно іншого розміщення кімнат, ніж те, що зараз відповідає межам земельних ділянок. Поділ земельних ділянок, який був здійснений без поділу будинку, суперечить природі правового режиму нерухомості та не може породжувати юридичних наслідків у вигляді встановлення обов`язкових меж будинку чи його частин. Оскільки жодна зі сторін такого виносу не проводила, сторони не могли достовірно знати, де саме вони проходять. Відповідач, відповідно, не мав можливості орієнтуватися на межі під час здійснення добудови. Більше того, сам позивач у своїй позовній заяві прямо зазначає, що при купівлі земельної ділянки він вважав, що добудова відповідача розташована на суміжній земельній ділянці. Таким чином здійснюючи добудову до своєї частини будинку, Відповідач діяв добросовісно, оскільки не знав і не міг знати фактичного проходження меж земельних ділянок. Саме ОСОБА_10 , колишній власник обох суміжних земельних ділянок, був єдиною особою, яка достеменно знала фактичне розташування будинку, добудови та умовно сформованих меж на місцевості. Саме він мав можливість оцінити, які частини будинку розташовані на якій ділянці, і чи порушує добудова межі. Відповідач, в свою чергу, діяв добросовісно та впевнено, що здійснює добудову на своїй земельній ділянці, оскільки ОСОБА_10 , як власник і особа, що фактично передавала земельні ділянки новим власникам, не заперечував проти проведення добудови, був повністю обізнаний про її існування та давав згоду на таке будівництво. Щодо порушень встановлених висновком земельно-технічної експертизи № 1-19/02 від 19.02.2024 року. Щодо порушення п.п. 6.1.41 ДБН Б2.2.-12:2019 менше 1,0 м. Вважає, що зазначена норма не підлягає застосуванню у справі, оскільки вона регулює розміщення окремої будівлі відносно меж суміжної земельної ділянки. Враховуючи те, що будинок залишається єдиним об`єктом нерухомості, а тому вимоги ДБН щодо відступів до межі застосовувати неможливо й юридично некоректно. Щодо посилання експертизи на порушення п.п. 5.22 ДБН В.2.2-15:2019 стосовно ширини коридору 1,10 м, то зазначене експертом відхилення від вимог пункту 5.22 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» у частині того, що ширина коридору становить 1,10 м, а не 1,50 м, не є суттєвим порушенням та не може бути підставою для висновку про самочинність добудови або необхідність її знесення, виходячи з такого. Йдеться лише про 40 см різниці, що є мінімальним відхиленням, яке не впливає на можливість користування приміщенням, не створює небезпеки, не порушує прав позивача та не має жодних експлуатаційних чи юридично значущих наслідків. Аргументи позивача щодо нібито неправильної конструкції даху, порушеного водовідведення чи інших технічних недоліків не знайшли свого підтвердження в експертному дослідженні, а отже не можуть вважатися доведеними або бути підставою для вимог про знесення добудови чи втручання у право власності відповідача. Вважає, що з урахуванням зазначених вище аргументів вирішення питання про перешкоджання у користуванні власністю та знесенню добудови є передчасним. Водночас допускає, що даний спір можливо вирішити шляхом визначення правил користування спірними земельними ділянками або встановленням земельного сервітуту. Знесення є крайньою мірою. Знесення добудови не вирішує спору, будинок не поділений в натурі, використовується трьома власниками.
Відповідач ОСОБА_2 через канцелярію суду подав заключне слово, в кому зазначив, що вважає, що в умовах, коли існує один житловий будинок у спільній частковій власності трьох осіб, коли частки в будинку не виділені в натурі, а будинок фізично розташований на межі трьох земельних ділянок, жодні земельні межі не можуть визначати порядок користування будинком чи обмежувати можливість його добудови. Поділ будинку в натурі може призвести до абсолютно іншого розміщення кімнат, ніж те, що зараз відповідає межам земельних ділянок. Згідно загального принципу цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, правовий режим землі є похідним від права на будинок. Вважає, що межі земельних ділянок, сформовані до поділу будинку, не можуть бути використані як критерій для оцінки правомірності добудови і те чи порушує вона чиїсь визначені права. Межі земельних ділянок, сформовані до поділу будинку, не можуть бути використані як критерій для оцінки правомірності добудови і те чи порушує вона чиїсь визначені права. Вважає, що додатково слід врахувати істотну обставину: ані відповідач, ані позивач (як він стверджує в позовній заяві) не здійснювали виносу меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) відповідно до правовстановлюючих документів. Оскільки жодна зі сторін такого виносу не проводила, сторони не могли достовірно знати, де саме вони проходять. Відповідач, відповідно, не мав можливості орієнтуватися на межі під час здійснення добудови. Більше того, сам позивач у своїй позовній заяві прямо зазначає, що при купівлі земельної ділянки він вважав, що добудова відповідача розташована на суміжній земельній ділянці. Про необізнаність або приховування розуміння позивача щодо фактичного проходження меж також свідчить те, що згідно з Додатком №1 земельно-технічної експертизи № 1-19/02 від 19.02.2024 року межі земельної ділянки позивача з кадастровим номером 3210800000:01:034:0094 не забезпечують йому навіть проходу до виходу з двору, що очевидно свідчить про формальний характер таких меж та їх невідповідність реальному користуванню та фактичній ситуації на місцевості. Таким чином здійснюючи добудову до своєї частини будинку, відповідач діяв добросовісно, оскільки не знав і не міг знати фактичного проходження меж земельних ділянок. ОСОБА_10 , колишній власник обох суміжних земельних ділянок, був єдиною особою, яка достеменно знала фактичне розташування будинку, добудови та умовно сформованих меж на місцевості. Саме він мав можливість оцінити, які частини будинку розташовані на якій ділянці, і чи порушує добудова межі. Відповідач, в свою чергу, діяв добросовісно та впевнено, що здійснює добудову на своїй земельній ділянці, оскільки ОСОБА_10 , як власник і особа, що фактично передавала земельні ділянки новим власникам, не заперечував проти проведення добудови, був повністю обізнаний про її існування та давав згоду на таке будівництво. Це підтверджується не лише поведінкою сторін, але й тим, що добудова існувала тривалий час до моменту набуття позивачем права власності. Щодо порушень встановлених висновком земельно-технічної експертизи № 1-19/02. від 19.02.2024 року. Пункт 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 встановлює: «Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки має бути не менше ніж 1,0м.». Вважає, що зазначена норма не підлягає застосуванню, оскільки вона регулює розміщення окремої будівлі відносно меж суміжної земельної ділянки. У даному випадку добудова виконана як частина існуючого житлового будинку, який є об`єктом спільної часткової власності сторін. Перетин меж двох земельних ділянок всередині одного спільного будинку не створює класичного режиму «сусідства», для якого передбачено правило про мінімальну відстань у 1 метр. Враховуючи те, що будинок залишається єдиним об`єктом нерухомості, а тому вимоги ДБН щодо відступів до межі застосовувати неможливо й юридично некоректно. Зазначене експертом відхилення від вимог пункту 5.22 ДБН В.2.2- 15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» у частині того, що ширина коридору становить 1,10 м., а не 1,50 м., не є суттєвим порушенням та не може бути підставою для висновку про самочинність добудови або необхідність її знесення, виходячи з такого. Йдеться лише про 40 см різниці, що є мінімальним відхиленням, яке не впливає на можливість користування приміщенням, не створює небезпеки, не порушує прав позивача та не має жодних експлуатаційних чи юридично значущих наслідків. Щодо аргументів позивача про неналежну конструкцію даху та відсутність водовідведення. Зазначеним вище висновком земельно-технічної експертизи встановлено лише два порушення, а саме: 1. ширина внутрішнього коридору становить 1,10 м. замість 1,50 м., що не впливає на безпечність та експлуатаційну придатність будівлі; 2. посилання на пункт 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 щодо відстані 1 метр до межі суміжної земельної ділянки, який не може застосовуватися до ситуації, коли добудова є частиною існуючого спільного будинку, розташованого в межах кількох земельних ділянок, - жодних інших технічних порушень експертизою не встановлено. Таким чином, аргументи позивача щодо нібито неправильної конструкції даху, порушеного водовідведення чи інших технічних недоліків не знайшли свого підтвердження в експертному дослідженні, а отже не можуть вважатися доведеними або бути підставою для вимог про знесення добудови чи втручання у право власності відповідача. Вважає, що з урахуванням зазначених вище аргументів вирішення питання про перешкоджання у користуванні власністю та знесенню добудови є передчасним. Водночас допускають, що даний спір можливо вирішити шляхом визначення правил користування спірними земельними ділянками або встановленням земельного сервітуту. У даному випадку знесення добудови жодним чином не усуне причину спору, оскільки першопричиною є саме невірний та передчасний поділ земельних ділянок, здійснений без попереднього поділу будинку в натурі. Це прямо суперечить усталеній практиці Верховного Суду, який наголошує, що земельна ділянка є похідною від об`єкта нерухомого майна, а поділ землі можливий лише після встановлення технічної можливості та фактичного поділу будинку. Після реального поділу будинку в натурі сторони можуть отримати інше розташування приміщень, яке може не відповідати нинішнім земельним межам. У такій ситуації: знесення добудови не вирішує спір; новий поділ будинку може знову змінити конфігурацію використання земельних ділянок; сторони будуть змушені знову звертатися до суду для вирішення питань, що випливають із поділу будинку та відповідного коригування меж земельних ділянок. Таким чином, у ситуації, коли поділ земельних ділянок здійснено всупереч обов`язковому порядку (до поділу будинку), а реальний поділ будинку в натурі ще не відбувся, знесення добудови є передчасним і неправомірним способом захисту.
Третя особа: ОСОБА_3 в судове засідання не з’явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив.
Третя особа: Бучанська міська рада в судове засідання не забезпечила явку свого представника, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив.
Заслухавчи учасників розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу частки житлового будинку, укладеного 12 жовтня 2016 року між ОСОБА_10 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Харченко К.В., зареєстрованого за № 1986  ОСОБА_10 , продав (передав у власність),  ОСОБА_1 , купив (прийняв у власність) 2/5
часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель 
  АДРЕСА_1 , який знаходиться на земельній
ділянці, кадастровий номер 3210800000:01:034:0094, що перебуває у приватній власності
Продавця.
Згідно п. 2 договору вищевказана частка житлового будинку належить продавцю,  ОСОБА_10 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого А.М. Журавель, державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області 02.06.2011р., за реєстровим № 2-1470, зареєстрованого Комунальним підприємством «Бучанське бюро технічної інвентаризації» 30.06.2011р., номер запису 1132 в книзі: 6а-1-114.
Згідно п. 3 договору за даними вищевказаного Свідоцтва про право на спадщину за законом та технічного паспорту, виданого Комунальним підприємством «Бучанське бюро технічної інвентаризації» 01.11.2012р., житловий будинок  АДРЕСА_1 , на плані позначений літерою «А», в цілому - цегляний, загальною площею 108,1кв.м., житловою площею 50,8кв.м., має наступні надвірні будівлі: погріб окремо збудований (літера «В»), прибудова (літери «а», «а1», «а2», «а3», «а4»), гараж (літера «Д»), сарай (літера «Е»), убиральня (літера «И»), ганок (до літери «а2», до літери «а4»), ворота під № 3-4, хвіртка під № 5.
Згідно п. 7 договору продавець стверджує, що надав правдиву інформацію про технічний стан відчужуваної частки житлового будинку, яка повністю відповідає технічному паспорту. Перепланувань, змін у житловій та загальній площі будинку не було. У разі невідповідності технічних характеристик нерухомості фактичним даним, він несе відповідальність відповідно до діючого законодавства України. Після переходу права власності, відповідальність за технічний стан частки житлового будинку несе покупець. 
Згідно п. 8 договору відчужувана частка житлового будинку оглянута покупцем перед укладанням цього договору. Недоліки або дефекти, що перешкоджали б його використанню за цільовим призначенням, на момент огляду виявлені не були. Претензій до продавця щодо якісних характеристик відчужуваної частки будинку покупець не має. Фактична передача частки житлового будинку покупцю відбулася до підписання цього договору.
Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 12 жовтня 2016 року між ОСОБА_10 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Харченко К.В., зареєстрованого за № 1990 Продавець продав (передав у власність), а Покупець купив (прийняв у власність) земельну ділянку, кадастровий номер: 3210800000:01:034:0094, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0100га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належала Продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 327304, виданого відділом Держкомзему у м. Буча Київської області 03.12.2012р., на підставі рішення Ірпінського міського суду № 2-1610/11 від 28.09.2011р. та заяви власника № 1090 від 01.10.2012р.; зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних звітів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 321080001001740.
Також до матеріалів справи додані: витяг з Державного земельного кадастру від 03.12.2012 про земельну ділянку кадастрові номери: 3210800000:01:034:0094 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0100га та витяг з Державного земельного кадастру від 28.12.2012 про земельну ділянку кадастрові номери: 3210800000:01:034:0093 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0045га, з відповідними кадастровими планами земельних ділянок та описом меж. 
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 162023422 від 03.04.2019 вбачається, що: земельна ділянка, кадастровий номер: 3210800000:01:034:0094, за адресю: АДРЕСА_1  , загальною площею 0,0045га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ; земельна ділянка, кадастровий номер: 3210800000:01:034:0093, за адресою: АДРЕСА_1  , загальною площею 0,01га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка) належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ; земельна ділянка, кадастровий номер: 3210800000:01:034:0090, за адресою: АДРЕСА_1  , загальною площею 0,0405га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка) належить на праві приватної власності ОСОБА_16 .
Житловий будинок, загальна площа 108,1кв.м., житлова площа 50,8кв.м. (опис: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами), за адресою: АДРЕСА_1 ; складові: житловий будинок «А»: загальна площа 121,6кв.м., житлова площа 50,8кв.м., матеріал стін: дерево обкладене цеглою; сарай «Е»; погріб «В»; вбиральня «И»; ворота з хвірткою «3-4»; хвіртка «5»; належить на праві приватної спільної часткової власності: в розмірі 2/5 частки – ОСОБА_1 , в розмірі 1/5 частки належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та в розмірі 2/5 частки на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3 . Інформація щодо попередніх власників житлового будинку станом на 2011 рік: ОСОБА_3 належало на праві приватної спільної часткової власності в розмірі 2/5 частки, підстава договір дарування від 19.05.1992 року, та ОСОБА_10 належало на праві приватної спільної часткової власності в розмірі 3/5 частки, підстава свідоцтво про право на спадщину від 02.06.2011 року.
Також позивачем подано технічний паспорт від 01.11.2012 року на житловий будинок АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що власникам ОСОБА_3 належить 2/5 частки житлового будинку, а ОСОБА_10 – 3/5 частки будинку; експлікацію на вказаний житловий будинок індивідуального житлового фонду літера «А», в якому міститься дві квартири: перша квартира: 1 коридор – 3,4кв.м., 2 житлова - 17,5кв.м., 3 кухня – 8,6кв.м., 4 коридор – 4,7кв.м., 5 житлова – 14,6кв.м., 6 санвузол – 3,1кв.м., ІІ в стадії будівництва – 24,1кв.м., - загальна площа 76,0кв.м., житлова площа 32,1кв.м., допоміжна площа – 19,8кв.м. та площа літніх приміщень – 24,1кв.м.; друга квартира: 1 кухня - 7,5к.в.м., 3 житлова – 9,1кв.м., 4 житлова – 9,6кв.м., 5 коридор – 2,5кв.м., 6 санвузол – 3,4кв.м., - загальна площа 32,1кв.м., житлова площа 18,7кв.м., допоміжна площа – 13,4кв.м. Також міститься схема будинку та характеристика будинку.
Згідно акту комісійного обстеження від 05.09.2018 року здійсненого спеціалістами виконавчих органів Бучанської міської ради, а саме: завідувачем відділом державного архітектурно-будівельного контролю Ю.В.Рудим, в.о.завідувача відділом містобудування та архітектури ОСОБА_17 , завідувачем земельним відділом Г.А.Вознюк, головним спеціалістом відділу державного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_18 на звернення ОСОБА_1 (власника частини садиби АДРЕСА_1 від 08.08.2018 року щодо самочинного будівництва прибудови до частини будинку, власником якої є ОСОБА_4 ) вбачається, що в результаті комісійного обстеження, було виявлено наступне: 1. ОСОБА_1 - власник 2/5 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та земельної ділянки, площею 0,0100 га, шириною по фасаду 7,54 м та довжиною 13,94 м, з кадастровим номером 3210800000:01:034:0094, на підставі договорів купівлі-продажу частки житлового будинку та земельної ділянки від 12.10.2016 року, посвідчених Харченко К.В., приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області. 2. ОСОБА_2 - власник 1/5 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та земельної ділянки, площею 0,0045 га, розмірами 3,27 х 13,69 м, з кадастровим номером 3210800000:01:034:0093, на підставі договорів дарування частки у праві власності на житловий будинок та земельної ділянки від 17.12.2012 року, посвідчений Макарчук Г.І., приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області. У власність до ОСОБА_5 перейшли приміщення 1-5, площею 14,6кв.м та приміщення II, площею 24,1кв.м, яке на момент інвентаризації 01.11.2012 р. було в стадії будівництва. На момент обстеження ОСОБА_4 розпочав будівництво прибудови (розміром 3,60 х 2,78 м) до приміщення II, та при цьому порушив межі своєї земельної ділянки. Будівельний паспорт на реконструкцію зазначеного житлового будинку ОСОБА_2 , відділом містобудування та архітектури Бучанської міської ради не видавався, повідомлення про початок виконання будівельних робіт у Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів відомостей про повернення на доопрацювання, відмов у видачі, скасування, анулювання зазначених документів не зареєстроване. Було рекомендовано всім співвласникам звернутися до сертифікованої організації для встановлення межових знаків кожної земельної ділянки та виготовлення зведеного кадастрового плану по садибі та визначити порядок користування приміщеннями житлового будинку з перерахуванням часток (в разі потреби).
Відповідачем до суду подано копію договору про дарування частки у праві власності на житловий будинок від 17 грудня 2012 року, що посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Макарчуком Г.І., зареєстрований за № 1542, з якого вбачається, що ОСОБА_10 подарував, а ОСОБА_2 прийняв у дар 1/5 частку у праві власності на будинок, яка складається з приміщення 1-5пл. 14,6кв.м. та приміщення ІІ пл. 24,1кв.м. з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно п. 10 договору земельна ділянка на якій розташовано об`єкт дарування має площу – 0,0045га та кадастровий номер: 3210800000:01:034:0093.
Також подано копію договору дарування земельної ділянки від 17 грудня 2012 року, що посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Макарчуком Г.І., зареєстрований за № 1545, з якого вбачається, що ОСОБА_10 передав у власність, а ОСОБА_2 прийняв у власність належну дарувальнику земельну ділянку площею 0,0045га кадастровий номер: 3210800000:01:034:0093, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , її призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із частиною третьою статті 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
Відповідно до частини четвертої статті 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Відповідно до частин першої, другої статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.
Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.
При цьому, за положеннями частини четвертої цієї статті, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
За змістом частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Зазначене правове регулювання поняття «самочинне будівництво», встановлює обставини та випадки, в яких об`єкт будівництва віднесено до категорії «самочинне будівництво».
Аналіз статті 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI, вказує, що документ визначений у статті 376 ЦК України, видається після отримання дозволу на проведення будівельних робіт органами державного архітектурно-будівельного контролю.
В свою чергу, статтями 27 та 36, вище вказаного Закону, встановлюється порядок початку проведення підготовчих та інших будівельних робіт, за якими обов`язковим є виготовлення будівельного паспорту забудови земельної ділянки та надіслання до органу державного архітектурно-будівельного контролю повідомлення про початок виконання будівельних робіт.
Зміст Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI встановлює вичерпні стаді порядку проведення будівельних та підготовчих робіт на земельній ділянці, будь які інші документи не дають права на проведення підготовчих та будівельних робіт на земельній ділянці. Виключно таке, законодавче закріплення, проведення будівельних та інших робіт на земельній ділянці забезпечує дотримання будівельних стандартів та норм встановлених підзаконними нормативно правовими актами.
Системний аналіз положень ст. 34 - 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI, свідчить про те, що отримання вказаного дозволу, є однією із стадій належного оформлення проведення та здійснення будівельних робіт, не є самостійною підставою для здійснення будівельних робіт, а від так, не надає дозволу на початок будівельних робіт у разі не отримання інших дозвільних та проектних документів та не може замінювати інших документів визначених Законом 3038-VI.
Враховуючи, вище вказані положення матеріального закону, а також положення процесуального закону, які покладають обов`язок доказування на сторону, суд вказує, що документи, які визначені законом, а також є обов`язковими для проведення будівельних робіт, не було подано до суду на спростування доводів позивача про факт самочинного будівництва на земельній ділянці відповідача ОСОБА_2 , що свідчить у свою чергу про обґрунтованість доводів позивача про факт самочинного будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером: 3210800000:01:034:0093. 
Факт здійснення прибудови, розпочатої в 2012 році до своєї частини будинку, а саме: приміщення санвузла, оскільки, на той час ванної кімнати та туалету в його частині будинку не заперечує і відповідач ОСОБА_2 . В своїх пояснення він зазначає, що будівництво розпочав по лінії паркану та стіни в будинку, яка розмежовувала його приміщення та приміщення іншого власника - ОСОБА_10 , при цьому всі співвласники погодились з початком прибудови та надали відповідні згоди, в тому числі і письмові. Оскільки, прибудова розпочата зі згоди та відома всіх співвласників та відповідно на земельній ділянці, яку він мав у приватній власності, він мав намір оформити будівництво по його закінченню, однак фінансові можливості не дали це зробити своєчасно.
В матерілах справи міститься заява ОСОБА_3 від 20 грудня 2012 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_3 , співвласник житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 дає згоду іншому співвласнику цього житлового будинку – ОСОБА_2 на добудову санвузла до частки житлових приміщень, які належать ОСОБА_2 .
Також в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_10 від 15 12.2025 року в якій зазначено, що ОСОБА_10 , повідомляє суд, в провадженні якого перебуває справа № 367/3644/19, про те, щодійсно 17 грудня 2012 року подарував 1/5 частину належних йому на праві власності частини житлового будинку та 0,0045 га земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 . Він подарував ОСОБА_2 конкретні приміщення в будинку з тим, щоб він добудував собі приміщення ванної кімнати та котельні. На добудову такого приміщення він давав ОСОБА_8 свою згоду та навіть допомагав. Спору про це у них не було. ОСОБА_19 добудував приміщення строго по стіні будинку, яка розділяла частини, які були в їх користуванні. В 2016 році ( через чотири роки потому) він продав 2/5 частини житлового будинку та земельну ділянку, які у нього залишались у власності, ОСОБА_1 . Перед купівлею ОСОБА_20 особисто вивчав всі правовстановлюючі документи, оглядав будинок, та двір, спілкувався із сусідами, в тому числі ОСОБА_21 , бачив добудову та погодився купити на тих умовах, які зазначені в договорах. Претензій до частини будинку, зeмeльнoi ділянки та добудови ОСОБА_22 та ОСОБА_23 на момент оформлення договорів купівлі-продажу не було.
Твердження ОСОБА_10 в заяві від 15.12.2025 року стороною відповідача не спростовано, жодним належним доказом.
З урахуванням змісту вище наведеної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.
Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 653/104/19 (провадження № 61-18648св20).
Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що відповідно до вимог частини сьомої статті 376 ЦК України для задоволення позову у цій категорії справ (про знесення самочинно збудованого нерухомого майна) необхідна наявність таких фактів, як неможливість перебудови об`єкта або відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови; у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову; знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.
Під істотним порушенням будівельних норм і правил необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.
За висновком експертів № 1-19/02 за результатами проведення комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи проведеної 19 лютого 2024 року судровими експертами ТОВ «Український центр судових експертиз» вбачається, що існує порушення меж земельної ділянки з кадастровим номером 3210800000:01:034:0094, яка належить ОСОБА_1 , а саме: частина прибудови до приміщення II згідно поповерхового плану технічного паспорту житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 частково розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 3210800000:01:034:0094. Площа порушення становить S1 =7.5кв.м. і на Додатку №1 до висновку заштрихована рожевим кольором та позначена числами ПІ, П6, 5, 6, П5. У лінійному вигляді порушення межі варіює від 2.13 м між точками 6-П5 до 2.27 м між точками П6-П1 та позначено розмірними числами синього кольору. Частина прибудови до приміщення II згідно поповерхового плану технічного паспорту житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , розташована поза межами земельних ділянок з кадастровими номерами: 3210800000:01:034:0094 та 3210800000:01:034:0093 на землях загального користування – вулиця Шевченка, міста Буча. Площа прибудови, що розташована на землях загального користування вулиці Шевченка міста Буча становить S2=0.51кв.м., на Додатку №1 до висновку заштрихована синім кольором та позначена числами П3, П5, 6, П7, П4. У лінійному вигляді варіює від 0.14м. між точками П5-3 до 0.23м. між точками П7-П4 та відображена розмірними лініями синього кольору. На Додатку № 2 до висновку лініями та цифрами червоного кольору графічно відображено співставлення меж земельної ділянки ОСОБА_1 з кадастровим номером 3210800000:01:034:0094 та земельної ділянки ОСОБА_2 з кадастровим номером 3210800000:01:034:0093 відповідно до правовстановлюючих документів та відомостей, що містяться в базі даних Державного земельного кадастру на час проведення експертизи. За результатами співставлення встановлено, що межі земельних ділянок ОСОБА_14 з кадастровим номером 3210800000:01:034:0094 та ОСОБА_2 з кадастровим номером 3210800000:01:034:0093 відповідно до відомостей, що містяться в базі даних Державного земельного кадастру, на час проведення експертизи не накладаються, земельні ділянки є суміжними. Відповідно до наданих-документальних даних, результатів зовнішнього візуально-інструментального обстеження та дослідження в частині земельно-технічної експертизи, прибудова літ. а6 до приміщення II будинку АДРЕСА_1 не відповідає вимогам нормативної документації в галузі будівництва: п.п. 5.22 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» в частині ширини коридору 1-10 менше 1,5м.; п.п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» в частині відстані від конструкції стіни прибудови до межі суміжної земельної ділянки з кадастровим номером 3210800000:01:034:0094 менше 1,0м. За рештою встановлених технічних характеристик порушень не встановлено. Технічна можливість привести прибудову літ. а6 до приміщення II будинку АДРЕСА_1 у відповідність до вимог нормативної документації в галузі будівництва з метою усунення зазначених вище порушень шляхом перебудови відсутня.
Суд звертає увагу на те, що частки співвласників будинку по АДРЕСА_1 внатурі виділені не були, будинок фізично розташований на межі трьох земельних ділянок, що перебувають у приватній власності співвласників будинку.
Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 «перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування».
Згідно загального принципу цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, правовий режим землі є похідним від права на будинок.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.12.2019 у справі № 496/2467/15-ц, поділ земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, є похідним від можливості поділу самого будинку. Верховний Суд прямо зазначив, що запропонований варіант виділу земельної ділянки в натурі пов`язаний із наявністю технічної можливості виділу в натурі частини будинку або принаймні з визначенням судом порядку користування жилим будинком, а у випадку, коли поділ будинку в натурі технічно неможливий, поділ земельної ділянки є передчасним.
Судом встановлено, що учасниками розгляду не надано суду належних доказів, щодо здійснення співвласникамибудинку по АДРЕСА_1  виносу меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) відповідно до правовстановлюючих документів.
Позивачем не спростовано твердження відповідача ОСОБА_2 про те, що здійснюючи добудову до своєї частини будинку, ще в період з 2012 року по 2013 року він діяв добросовісно, оскільки не знав і не міг знати фактичного проходження меж земельних ділянок, так як ніхто із співвласників будинку не виносив межі земельних ділянок в натурі (на місцевості), фактично кожен користувався тим, що вже було встановлено попередніми власниками; сам позивач у своїй позовній заяві прямо зазначає, що при купівлі земельної ділянки він вважав, що добудова відповідача розташована на суміжній земельній ділянці.
Крім того, попередній власник будинку ОСОБА_10 в своїй заяві до суду від 15.12.2025 року зазначає, що дарував ОСОБА_2 1/5 частину належних йому на праві власності частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що складалися з конкретних приміщень в будинку з тим, щоб останній добудував собі приміщення ванної кімнати та котельні. На добудову такого приміщення він давав згоду та допомагав йому її здійснювати. Спору між ними ніякого не було. ОСОБА_24 добудував приміщення чітко по стіні будинку, яка розділяла частини, які були в їхньому користуванні. В 2016 році він продав 2/5 частини житлового будинку та земельну ділянку, які у нього залишилися у власності ОСОБА_1 , який оглядав будинок та двір, вивчав усіх правовстановлюючі документи, бачив добудову ОСОБА_25 , спілкувався з ним та погодився купити об`єкт на тих умовах, які були визначені в договорі.
Щодо фактичного проходження меж суміжних земельних ділянок свідчить і той факт, що згідно з Додатком № 1 земельно-технічної експертизи № 1-19/02 від 19.02.2024 року межі земельної ділянки ОСОБА_1 за кадастровим номером 3210800000:01:034:0094 не забезпечують йому навіть проходу до виходу з двору, що очевидно свідчить про формальний характер таких меж та їх невідповідність реальному користуванню та фактичній ситуації на місцевості.
Велика Палата неодноразово наголошувала, що судовий захист повинен відповідати принципу процесуальної економії та забезпечувати остаточне врегулювання спору (постанови ВП ВС від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18).
У даному випадку знесення добудови жодним чином не усуне причину спору, оскільки першопричиною є саме невірний та передчасний поділ земельних ділянок, здійснений без попереднього поділу будинку в натурі.
Це прямо суперечить усталеній практиці Верховного Суду, який наголошує, що земельна ділянка є похідною від об`єкта нерухомого майна, а поділ землі можливий лише після встановлення технічної можливості та фактичного поділу будинку.
Таким чином, у ситуації, коли поділ земельних ділянок здійснено всупереч обов`язковому порядку (до поділу будинку), а реальний поділ будинку в натурі ще не відбувся, знесення добудови є передчасним і неправомірним способом захисту.
Європейський суд з прав людини у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» {Ivanova and Cherkezov v. Bulgaria, скарга № 46577/15) роз`яснив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.
Крім того, суд звертає увагу, що зазначеним вище висновком земельно-технічної експертизи встановлено лише два порушення, а саме: ширина внутрішнього коридору становить 1,10 м замість 1,50 м, що не впливає на безпечність та експлуатаційну придатність будівлі; посилання на пункт 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 щодо відстані 1 метр до межі суміжної земельної ділянки, проте, суд звертає увагу, що спірна добудова є частиною існуючого житлового будинку, що є об`єктом спільної часткової власності сторін, розташованого в межах кількох земельних ділянок. При цьому жодних інших технічних порушень експертизою не встановлено.
Твердження позивача щодо нібито неправильної конструкції даху, порушеного водовідведення чи інших технічних недоліків не знайшли свого підтвердження в експертному дослідженні, а отже не можуть вважатися доведеними або бути підставою для вимог про знесення добудови.
Що стосується твердження позивача щодо розміщення самочинної забудови відповідачем на землях загального користування – вул. Шевченка, міста Буча, що знайшло підтвердження у висновку експертів від 19.02.2024 № 1-19/02 -частина прибудови до приміщення II згідно поповерхового плану технічного паспорту житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , розташована поза межами земельних ділянок з кадастровими номерами: 3210800000:01:034:0094 та 3210800000:01:034:0093 на землях загального користування – вулиця Шевченка, міста Буча. Площа прибудови, що розташована на землях загального користування вулиці Шевченка міста Буча становить S2=0.51кв.м., на Додатку №1 до висновку заштрихована синім кольором та позначена числами ПЗ, П5, 6, П7, П4. У лінійному вигляді варіює від 0.14 м між точками П5-3 до 0.23 м між точками П7-П4 та відображена розмірними лініями синього кольору, суд не бере до уваги, оскільки, Бучанська міська рада Київської області жодних вимог до ОСОБА_2 щодо порушеного права не заявляє, справа розглядається в межах заявлених позовних вимог. 
Таким чином, встановлені висновками експертиз обставини щодо здійснення відповідачем будівництва з порушенням вимог законодавства, не є підставою для задоволення вимог позивача про знесення такого будівництва, оскільки цьому крайньому заходу передує виконання частини сьомої статті 376 ЦК України.
За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, допускає, що даний спір можливо вирішити шляхом визначення правил користування спірними земельними ділянками або встановленням земельного сервітуту, на що звертає увагу відповідач ОСОБА_2 , вважає, що вирішення питання про перешкоджання у користуванні власністю та знесенню добудови є передчасним і задоволенню не підлягає.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
На підставі ст. 13 Конституції України, ст. 15, 16, 373, 375, 376, 386, 391 ЦК України, керуючисьст. 4, 10, 76, 133, 141, 247, 259, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Бучанська міська рада про усунення перешкод у користуванні власністю та знесення самочинно побудованої прибудови – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття відповідної постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:       Н.Ф. Карабаза