справа № 619/4043/26
провадження № 1-кп/619/448/26

ВИРОК
іменем України

19 червня 2026 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді -     ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання -    ОСОБА_2 ,
прокурора      ОСОБА_3 ,
захисника      ОСОБА_4 ,
обвинуваченого     ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження № 62026170020005899 від 12.03.2026 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Суми, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, такого, що має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця Збройних Сил України, командира відділення 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти стрілецького батальйону, головного сержанта військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України,
встановив:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.
Також встановлено, що головний сержант ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був зарахований до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення, призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 згідно витягу із наказу № 263-РС від 25.12.2025, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 12 від 12.01.2026 вважається таким, що приступив до виконання обов`язків командира відділення 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Проходячи військову службу на вказаній посаді, головний сержант ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Встановлено, що 05.08.2025 приблизно о 04 год. 00 хв., точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час проживав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Надалі, ОСОБА_5 , маючи корисливий мотив на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), усвідомлюючи протиправність, суспільну небезпечність та кримінально-протиправні наслідки своїх дій, свідомо бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, а також отримання подальшої можливості доступу до банківського рахунку потерпілого та використання грошових коштів без його відома, діючи умисно та з корисливих мотивів, користуючись довірою ОСОБА_7 , ввів останнього в оману та попрохав передати йому у тимчасове користування мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 13», чорного кольору в чохлі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , з об`ємом пам`яті 8/256 GB,вартістю, згідно висновку експерта - 4 969, 67 гривень із SIM-картою, підв`язаною до банківського рахунку, пообіцявши повернути його у подальшому.
В подальшому, ОСОБА_5 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи поставлену мету незаконного збагачення, отримавши від ОСОБА_7 вказаний мобільний телефон, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а отриманим майном розпорядився на власний розсуд, при цьому взяті на себе зобов`язання щодо його повернення не виконав.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Крім того, ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та скоїв кримінальне правопорушення - злочин.
Встановлено, що у серпні 2025 року ОСОБА_5 , перебуваючи у довірливих відносинах із потерпілим ОСОБА_7 , отримав у тимчасове користування, з метою збереження майна, банківську картку АТ «Ощадбанк», мобільний телефон ТМ «Xiaomi», моделі «Redmi Note 13» та SIM-карту, що були прив`язані до банківського рахунку потерпілого НОМЕР_4 .
Надалі, ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність, суспільну небезпечність та кримінально-протиправні наслідки своїх дій, свідомо бажаючи настання таких наслідків, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності та реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишиться непоміченим, використовуючи раніше отриманий банківський рахунок, відкритий на ім`я потерпілого ОСОБА_7 , діючи поза волею володільця банківського рахунку АТ «Ощадбанк» НОМЕР_4 , у період часу з 27.09.2025 по 28.09.2026 здійснив 16 транзакцій, з вказаного рахунку, на загальну суму 299 500 гривень, шляхом зняття готівки через банкомати, здійснення переказів через мобільний банкінг та проведення оплати через інтернет-ресурси, чим завдав матеріальної шкоди потерпілому на зазначену суму.
Крім того, ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та скоїв кримінальне правопорушення - злочин.
Будучи достовірно обізнаним про те, що банківський рахунок АТ «Ощадбанк» НОМЕР_4  належить потерпілому ОСОБА_7 , а також маючи у своєму розпорядженні банківську картку, мобільний телефон із підключеним фінансовим номером та доступом до системи мобільного банкінгу, з корисливих мотивів, діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання їх суспільно небезпечних наслідків, з метою особистого збагачення, використовуючи наданий йому раніше доступ, діючи поза волею потерпілого, у період з 05.10.2025 по 16.10.2025 здійснив несанкціоноване розпорядження грошовими коштами з вказаного рахунку.
Зокрема, ОСОБА_5 здійснив 3 транзакції, з вказаного рахунку, на загальну суму 24 500 гривень шляхом зняття готівкових коштів через банкомати, здійснення переказів за допомогою мобільного банкінгу та оплати товарів і послуг через мережу Інтернет, при цьому діючи без відома та згоди власника рахунку, чим таємно викрав належні потерпілому грошові кошти та завдав матеріальної шкоди потерпілому на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та скоїв кримінальне правопорушення - злочин.
Будучи достовірно обізнаним про те, що банківський рахунок АТ «Ощадбанк» НОМЕР_4  належить потерпілому ОСОБА_7 , а також маючи у своєму розпорядженні банківську картку, мобільний телефон із підключеним фінансовим номером та доступом до системи мобільного банкінгу, з корисливих мотивів, діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання їх суспільно небезпечних наслідків, з метою особистого збагачення, використовуючи наданий йому раніше доступ, діючи поза волею потерпілого, у період з 10.11.2025 по 16.11.2025 здійснив несанкціоноване розпорядження грошовими коштами з вказаного рахунку.
Зокрема, ОСОБА_5 здійснив 6 транзакцій, з вказаного рахунку, на загальну суму 112 000 гривень шляхом зняття готівкових коштів через банкомати, здійснення переказів за допомогою мобільного банкінгу та оплати товарів і послуг через мережу Інтернет, при цьому діючи без відома та згоди власника рахунку, чим таємно викрав належні потерпілому грошові кошти та завдав матеріальної шкоди потерпілому на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та скоїв кримінальне правопорушення - злочин.
Будучи достовірно обізнаним про те, що банківський рахунок АТ «Ощадбанк» НОМЕР_4  належить потерпілому ОСОБА_7 , а також маючи у своєму розпорядженні банківську картку, мобільний телефон із підключеним фінансовим номером та доступом до системи мобільного банкінгу, з корисливих мотивів, діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання їх суспільно небезпечних наслідків, з метою особистого збагачення, використовуючи наданий йому раніше доступ, діючи поза волею потерпілого, 31.12.2025 здійснив несанкціоноване розпорядження грошовими коштами з вказаного рахунку.
Зокрема, ОСОБА_5 здійснив 1 транзакцію, з вказаного рахунку, на загальну суму 25 000 гривень шляхом здійснення переказів за допомогою мобільного банкінгу, при цьому діючи без відома та згоди власника рахунку, чим таємно викрав належні потерпілому грошові кошти та завдав матеріальної шкоди потерпілому на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та скоїв кримінальне правопорушення - злочин.
Будучи достовірно обізнаним про те, що банківський рахунок АТ «Ощадбанк» НОМЕР_4  належить потерпілому ОСОБА_7 , а також маючи у своєму розпорядженні банківську картку, мобільний телефон із підключеним фінансовим номером та доступом до системи мобільного банкінгу, з корисливих мотивів, діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання їх суспільно небезпечних наслідків, з метою особистого збагачення, використовуючи наданий йому раніше доступ, діючи поза волею потерпілого, у період часу з 10.02.2026 по 24.02.2026 здійснив несанкціоноване розпорядження грошовими коштами з вказаного рахунку.
Зокрема, ОСОБА_5 здійснив 17 транзакцій, з вказаного рахунку, на загальну суму 277 898 гривень 33 копійки, шляхом зняття готівкових коштів через банкомати, здійснення переказів за допомогою мобільного банкінгу та оплати товарів і послуг через мережу Інтернет, при цьому діючи без відома та згоди власника рахунку, чим таємно викрав належні потерпілому грошові кошти та завдав матеріальної шкоди потерпілому на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та скоїв кримінальне правопорушення - злочин.
Будучи достовірно обізнаним про те, що банківський рахунок АТ «Ощадбанк» НОМЕР_4  належить потерпілому ОСОБА_7 , а також маючи у своєму розпорядженні банківську картку, мобільний телефон із підключеним фінансовим номером та доступом до системи мобільного банкінгу, з корисливих мотивів, діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання їх суспільно небезпечних наслідків, з метою особистого збагачення, використовуючи наданий йому раніше доступ, діючи поза волею потерпілого, у період часу з 12.03.2026 по 17.03.2026 здійснив несанкціоноване розпорядження грошовими коштами з вказаного рахунку.
Зокрема, ОСОБА_5 здійснив 9 транзакцій, з вказаного рахунку, на загальну суму 171 209 гривень 08 копійок, шляхом зняття готівкових коштів через банкомати, здійснення переказів за допомогою мобільного банкінгу та оплати товарів і послуг через мережу Інтернет, при цьому діючи без відома та згоди власника рахунку, чим таємно викрав належні потерпілому грошові кошти та завдав матеріальної шкоди потерпілому на вказану суму.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Позиція сторони обвинувачення.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду достеменно встановлено, що інкриміновані протиправні діяння вчинені обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_5 винним та призначити йому покарання за ст. 185 КК України у виді 5 рків позбавлення волі, за ст. 190 КК України у виді 1 року обмеження волі, застосувавши ст. 70 КК України та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України 3 роки іспитового строку. За ч. 5 ст. 407 КК України просив звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.
Потерпілий ОСОБА_7 надав суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності.
Позиція обвинуваченого та його захисника щодо пред`явленого обвинувачення
Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав пояснення, аналогічні викладеним в обвинувальному акті, свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах визнав повністю. Фактичні обставини кримінальних правопорушень (дата, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочинів) та їх правову кваліфікацію не оспорює. 
При цьому зазначив, що дійсно залишив місце проходження військової служби через незадовільні умови та переведення його без його згоди до іншої військової частини. Дійсно зловживаючи довірою ОСОБА_7 заволодів його телефоном. Щодо заволодіння коштами пояснив, що йому потрібні були кошти на ремонт транспортного засобу. Зазначив, що більше такого робити не буде, хоче стати на шлях виправлення, розкаюється у вчиненому та просить суд його суворо не карати. Гроші частково повернув потерпілому та зобов`язується повернути всю суму. 
Захисник ОСОБА_4 просила врахувати, що обвинувачений раніше не судимий, відсутні обтяжуючи обставини, має на утриманні малолітню доньку, частково відшкодував заподіяну шкоду, та не буде мати можливості відшкодувати залишившуся шкоду у разі позбавлення його волі, що буде не відповідати інтересам потерпілого. Також просила врахувати, що обвинувачений має військовий досвід та бажає продовжити проходити військову службу. Просила призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.
Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також вважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам вчинення кримінальних правопорушень, встановленим як досудовим розслідуванням, так і судовим розглядом.
Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини вчиненого: дату, час, місце, спосіб і інші обставини вчинення правопорушень обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив правопорушень, їх наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинуваченого, визнає їх доведеними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого.
Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, суд з`ясував, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_5 здійснив заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, та здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану і його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.
Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Враховуючи вищевикладене, суд допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство) та ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.
Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
При встановленні обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд враховує, що у судовому засіданні останній свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку.
Обставин, які б обтяжували покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_8 , встановлено, що він раніше не судимий, неодружений, має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
З урахуванням викладеного, беручи до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення ОСОБА_5 до вчиненого, впливу призначеного покарання на виправлення обвинуваченого, з метою захисту прав і законних інтересів особистості, суспільства і держави, з урахуванням вимог справедливості і цілей правосуддя, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій ст. 190 та 185 КК України із застосуванням ст. 75 КК України.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешти майна, накладений ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 30.04.2026 у справі № 619/2781/26 провадження 1-кс/619/416/26. 
Процесуальні витрати:
Згідно з ст. 118, 122, 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_5 підтверджені витрати за проведення товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-26/11964-ТВ від 29.04.2026 Харківським НДЕКЦ МВС України у сумі 3 850 ( три тисячі вісімсот п`ятдесят) гривень 88 копійок.
Керуючись ст. 7, 100, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд --
ухвалив:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді:
за ч. 1 ст. 190 КК України - 1 рік обмеження волі; ; 
за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі;
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити  ОСОБА_5  остаточне покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на  ОСОБА_5 , такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» скасувати, звільнивши його негайно з під варти у залі суду.
Процесуальні витрати, понесені на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-26/11964-ТВ від 29.04.2026 Харківським НДЕКЦ МВС України у сумі 3 850 ( три тисячі вісімсот п`ятдесят) гривень 88 копійок стягнути з  ОСОБА_5  на користь держави в особі Харківського НДЕКЦ МВС України.
Арешт майна, який накладено згідно з ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 30.04.2026 у справі № 619/2781/26 провадження 1-кс/619/416/26 - скасувати.
Речові докази: мобільний телефон торгівельної марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 13», чорного кольору в чохлі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , який поміщено до полімерного сейф-пакету «NPU 5778265» - вважати повернутим ОСОБА_7 .
Речові докази: оптичний носій інформації типу CD-R диск з написом «619/2269/26; 1-кс/619/355/26; 7574», який містить інформацію щодо телекомунікаційних з`єднань за абонентськими номерами НОМЕР_5 , яким користувався ОСОБА_7 та НОМЕР_6 , яким користувався ОСОБА_5 , оптичний носій інформації типу DVD-R диск, який містить 3 аудіофайли: «2026-04-06_audio1», «2026-04-06_audio2», «2026-04-06_audio3», -залишити в матеріалах кримінального провадження. 
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя             ОСОБА_1