П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/15918/25	

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.,
повний текст судового рішення
складено 20.02.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Джабурія О.В.
суддів - Вербицької Н.В.
- Кравченка К.В.
при секретарі - Філімович І.М.
за участю: 
представника апелянта – Леонової О.В.
апелянта – ОСОБА_1 
представників відповідача – Ращенко Є.М., Ясинецької Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якій просить:
- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №1065 від 30.04.2025 р. «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області» в частині застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 (00128139) заступника начальника сектору превенції ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області;
- скасувати наказ ГУНП в Одеській області від 06.05.2025 р. №525 о/с «По особовому складу»;
- поновити на службу капітана поліції ОСОБА_1 (00128139) заступника начальника сектору превенції ВП №4 ОРУП №1 ГУНП з 06.05.2025 р.;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня звільнення з 06.05.2025 р. по день поновлення на службі та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно до наказу ГУНП в Одеській області від 30.04.2025 р. №1065 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився в грубому порушенні вимог пунктів 1, 2, 3, 4, 8, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.1-3 ч.3 ст.18, п.1-3 ч.1 ст.23, ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», ч.1 ст.22, ч.1 ст.24, ч.1 ст.38 Закону України «Про запобігання корупції», абз.2, 3, 4, 6 п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 р. №1179, п.6, 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 р. №100, п.1 розділу VI Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, п.2.1, 2.3 розділу І Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП від 24.04.2023 р. №1000, п.1-22 розділу ІІ посадової інструкції від 2025 р., до заступника начальника сектору превенції цього ж підрозділу капітан поліції ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції. На підставі вказаного наказу, винесеного по матеріалам службової перевірки, 06.05.2025 р. наказом ГУНП в Одеській області №525 о/с «По особовому складу» відповідно до Закону України «Про національну поліцію» капітан поліції ОСОБА_1 заступник начальника сектору превенції ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області звільнено із служби в поліції. Позивач наголошує, що наказ відповідача від 30.04.2025 р. №1065 не містить жодних посилань на матеріали перевірки, безпосередньо проведених в ході службового розслідування, пояснень, конкретних дій службових осіб, які здійснювали перевірку, а текст оснований виключно на вивченні відомостей, які зареєстровані в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України». Висновки службового розслідування повністю відтворюють повідомлення про підозру у відповідній частині та не мають жодних посилань на самостійно встановлені факти, аналізу характеру проступку, особу порушника, ступінь вини тощо. Доступ до матеріалів службового розслідування представнику позивача не надано. Вказує про те, що відповідачем не дотримано процедуру проведення службового розслідування, оскільки від відповідача не надходило жодних повідомлень про необхідність надати пояснення. Також наголошує, що видання наказу від 06.05.2025 р. №525 о/с про звільнення позивача є надто суровим заходом дисциплінарного впливу, особливо з огляду на позитивну службову характеристику ОСОБА_1 . Позивач вважає свої права порушеними, а накази відповідача протиправними, тому звернувся до суду з даним позовом.
01.07.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що протиправні дії позивача призвели до грубого порушення службової дисципліни та негативних наслідків у вигляді відкриття кримінальних проваджень, затримання останнього, оголошення підозри про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, обрання запобіжного заходу, що набуло суспільного резонансу, негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку в діяльності поліції та рівня довіри населення до поліції, оскільки висвітленні у засобах масової інформації. Дисциплінарна комісія ГУНП в Одеській області дійшла висновку, що капітан поліції ОСОБА_1 вчинив грубий дисциплінарний проступок, що виразився в порушенні вимог п.1, 2, 3, 4, 8, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 р. №2337-VІІІ, п.1, 2, 3 ч.1 ст.18, п.1, 2, 3 ч.1 ст.23, ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», ч.1 ст.22, ч.1 ст.24, ч.1 ст.38 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.01.2014 р. № 1700-VII, абз.2, 3, 4, 6 п.1 роз.ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 р. №1179, п.6, 7 роз.II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 р. №100, п.1 роз.VI Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 р. №757, п.2.1, 2.3 розділу ІІ Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 р. №1000, п.1-22 розділу ІІ посадової інструкції за 2025 рік, що виразилося: в особистій недисциплінованості, умисному невиконанні норм діючого законодавства України, вчиненні дій, що підривають авторитет Національної поліції України; непрофесійному виконанні своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; порушенні Присяги поліцейського в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського; порушенні етики поліцейського, Правил внутрішнього розпорядку та антикорупційного законодавства України; укритті з жовтня 2024 року до 27.03.2025 р. та не реєстрації у Єдиному обліку Національної поліції України інформації про вчинення ОСОБА_2 та найманими працівниками останнього адміністративних правопорушень у сфері надання послуг та мобілізації; невжитті з жовтня 2024 року до 27.03.2025 р. заходів для документування, у тому числі по припиненню протиправних дій ОСОБА_2 та найманими ним працівниками, які вчиняли адміністративні правопорушення у сфері надання послуг та мобілізації; схилянні з жовтня 2024 року до 27.03.2025 р. ОСОБА_3 , шляхом погроз на адресу останнього, до неправомірних дій з корисливих мотивів; використанні з жовтня 2024 року до 27.03.2025 р. службового становища з метою одержання від ОСОБА_3 неправомірної вигоди для себе чи інших осіб; вступі з жовтня 2024 року до 27.03.2025 у корупційні діяння, пов`язанні з вимаганням від ОСОБА_3 неправомірної вигоди за не притягнення останнього та його найманих працівників до адміністративної відповідальності у сфері господарської діяльності та мобілізації; безпідставному запрошенні у кінці жовтня 2024 року, 17.12.2024 р. ОСОБА_3 до ВП №4 ОРУП № 1 ГУНП в області, не вжитті заходів щодо реєстрації останнього у Журналі «Обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в області»; прийнятті у кінці жовтня 2024 року, 17.12.2024 р. пропозиції неправомірної вигоди в сумі 650 доларів США та не інформуванні про це безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції; неповідомленні про пропозицію неправомірної вигоди на спецлінію « 102» УОАЗОР ГУНП в області; використанні службового становища, під час телефонної розмови з ОСОБА_2 , для проведення технічного обслуговування службового транспортного засобу (заміни шин) «Subaru Outback», номерні знаки 16 0770; примушуванні ОСОБА_3 до перерахування неправомірної вигоди на рахунок банку «Монобанк», який належить ОСОБА_4 , що дисциплінарною комісією належним чином з`ясовано обставини, які мали значення для прийняття спірних наказів, наведено мотиви, з яких зроблено висновки про наявність у діях цих поліцейських складу дисциплінарного проступку з посиланням на відповідні докази. З огляду на вказане, відповідач вважає, що позивачу правомірно обрано вид дисциплінарного стягнення - звільнення з поліції, адже вчинений проступок є таким, що негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства, і такий захід дисциплінарного впливу застосовується обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований. Відтак, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 , як крайнього заходу дисциплінарного впливу є співмірним вчиненому останнім проступку. Відповідач відхиляє твердження представника позивача про відсутність ознак вчинення дисциплінарного проступку, оскільки ним не наведено жодного аргументу, який би вказував на те, що в діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку. Також заперечує, щодо ненадання матеріалів службового розслідування на запит адвоката. Крім того, представник відповідача вказував на те, шо дисциплінарною комісією в ході проведення службового розслідування надано оцінку, як фактам, встановленим органом досудового розслідування у кримінальному провадженні №62024150020002395, так і фактам щодо порушень службової дисципліни позивачем, встановленим в ході проведення службового розслідування, а тому твердження представника позивача про те, що висновки службового розслідування відтворюють текст підозри, не містять посилань на самостійно встановлені факти, аналізу характеру проступку, особу порушника, ступінь вини тощо - не відповідають дійсності. Характер дисциплінарного проступку ОСОБА_1 врахований при проведенні службового розслідування, а дисциплінарною комісією у своїх висновках зазначено, що отримання неправомірної вигоди поліцейським вимагає не тільки дисциплінарної, але й кримінальної відповідальності, тому таке порушення службової дисципліни підриває основи правопорядку і довіру до правоохоронних органів. Обставини проведення слідчих дій 27.03.2025 р. за участі поліцейських були висвітлені у мережі Інтернет, твердження адвоката про відсутність доказів про порушення позивачем п.2 Розділу І Правил етичної поведінки є нікчемними. З метою забезпечення відповідно до положень ст.18 Дисциплінарного статуту позивачеві права на захист під час проведення службового розслідування, дисциплінарною комісією було отримано письмовий дозвіл ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, для опитування останнього, на що позивач 10.04.2025 р. надав письмові пояснення. Таким чином, будь-які твердження щодо того, що пояснення у позивача дисциплінарною комісією відібрано без попередження, що виключило можливість користування правовою допомогою, є явно неправдивими і вказують лише на намагання ввести суд в оману. 
04.07.2025 р. представник позивача надала до суду відповідь на відзив, в якому заперечила проти доводів та аргументів, викладених у відзиві. Наголошує, що всупереч вимогам, зазначеним в ч.4 ст.14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, повідомлення ОСОБА_5 від 28.03.2025 р. №17183-2025 щодо порушення службової дисципліни окремими посадовими особами, не містить інформації про вчинення порушення в діях позивача, що мають ознаки саме дисциплінарного проступку. В тексті наказу від 28.03.2025 р. №771, всупереч приписів п.1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України №893, не зазначена конкретна підстава, передбачена приписами п.2 розділу ІІ Порядку №893. Серед підстав для проведення службового розслідування у Національній поліції України, відсутні такі, як «вивчення службової діяльності поліцейського» та «вивчення ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосередніми та прямими керівниками поліцейського». На думку позивача, висновок службового розслідування є необґрунтованим, а за змістом - неконкретним, суперечливим та непослідовним, а винесені оскаржувані накази - протиправними. Процедура проведення службового розслідування щодо ОСОБА_1 проведена безпідставно та без врахування дисциплінарною комісією ГУНП в Одеській області норм діючого законодавства; з безпідставним дублюванням висновків органу досудового слідства у кримінальному провадженні, де вина позивача не доведена; без доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні дисциплінарного проступку; з порушенням процедури відсторонення позивача від посади; упереджено; без дотримання, зокрема, але не виключно, вимог п.3, 4, 5, 7, 8, 9, 10 ч.1 ст.19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та положень п.1, 4 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 р. №893; без врахування попередньої поведінку позивача.
10.07.2025 р. представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких відхилив доводи представника позивача щодо невідповідності доповідної записки ОСОБА_5 вимогам ч.4 ст.14 Дисциплінарного статуту, оскільки відповідно до п.2 розд.ІІ Порядку проведення службових розслідувань в Національній поліції України, затвердженому наказом МВС України № 893 безумовною обставиною, яка враховується для призначення службового розслідування є надходження до органу поліції даних про внесення відомостей до ЄРДР відносно поліцейських та повідомлення йому про підозру. Вказує на те, що підставою для призначення службового розслідування в даній справі є відповідний документ - доповідна записка керівника УГІ ГУНП в області №17183-2025. Відомості про цю підставу зазначені у наказі ГУНП в області від 28.03.2025 р. №771 про призначення службового розслідування. Отже жодних порушень в процедурі призначення службового розслідування допущено не було. Звертає увагу суду на те, що дисциплінарною комісією зібрано значний обсяг доказів вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та проведено аналіз наявних доказів у висновку службового розслідування. ГУНП в Одеській області враховувало не лише відомості, здобуті органом досудового розслідування, адже обсяг зібраних та проаналізованих в ході службового розслідування матеріалів складає більше ніж 800 сторінок. На період службового розслідування ГУНП в Одеській області наказом від 28.03.2025 р. №369 о/с відсторонило ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків, що є таким собі механізмом забезпечення службового розслідування та застосовується відповідно до ст.17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Отже, такі положення чинного законодавства є самостійною підставою для адміністративного відсторонення в межах дисциплінарного провадження, що не вимагає судового погодження, на відміну від порядку, передбаченого КПК України для кримінального провадження.
14.07.2025 р. представник позивача подала до суду додаткові пояснення до відповіді на відзив, в яких акцентує увагу на кожному окремому приписі діючого законодавства, які, нібито, були порушені позивачем і за які, на думку відповідача, мало бути застосовано найсуворіше дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Зокрема, представник позивача вказує на те, що дисциплінарна комісія не врахувала попередню бездоганну поведінку позивача, його ставлення до служби, яке підтверджується позитивною характеристикою та отриманими позивачем грамотами, не перевірила обставин можливої провокації, про яку наголошував позивач у поясненнях тощо. Дисциплінарне провадження не було «автономним» та у певній частині підмінило кримінальне. Відповідачем проігноровано, що підставою для звільнення має бути доведений склад саме дисциплінарного проступку, а не сам факт розслідування чи публічний резонанс. Наголошує на формальному підході до проведення службового розслідування та хибному висновку дисциплінарної комісії щодо наявності у діянні позивача дисциплінарного проступку у вигляді безпідставного запрошення ОСОБА_3 до відділу поліції, невжитті заходів з реєстрації запрошеного, не сприянні керівникові в організації дотримання службової дисципліни, що на думку дисциплінарної комісії, кваліфікується як порушення вимог п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.2, 4, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Наголошуючи на незнанні ОСОБА_1 законів та нормативних актів, що визначають повноваження поліції, а також незнанні позивачем свої посадових обов`язків, на невиконанні наказів керівників, дисциплінарна комісія не долучила до матеріалів службового розслідування підтверджуючі з цього приводу документи та матеріали. Посилання у Висновку службового розслідування на дисциплінарний проступок ОСОБА_1 у вигляді, зокрема, не сприяння керівникові ВП №4 ОРУП№1 ГУ НП в Одеській області в організації дотримання службової дисципліни, є безпідставним з огляду на відсутність конкретизації заходів зі сприяння в дотриманні службової дисципліни, які не вчинив ОСОБА_1 в порушення норм та приписів діючого законодавства на нормативних актів, якими керується у своїй діяльності Національна поліція. Матеріали службового розслідування не містять інформації про те, яким саме чином ОСОБА_1 мав сприяти керівникові в дотриманні службової дисципліни та не зафіксований опис конкретного не сприяння позивача керівникові в зазначеному напрямку, яке б мало склад дисциплінарного проступку. Також в матеріалах службового розслідування відсутні докази порушення ОСОБА_1 прав і свобод людини, інформація та докази заміни шин з порушенням плану експлуатації відповідного службового транспортного засобу. Дисциплінарною комісією при проведенні службового розслідування не виявлено, а відповідачем при прийнятті оскаржуваних наказів не встановлено будь-яких інших фактичних обставин, ніж ті, що стали відомі ГУНП в Одеській області у зв`язку із внесення інформації про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Відтак, єдиною підставою для оскаржуваних наказів було повідомлення про підозру, отримане ОСОБА_1 . Відображення у висновку службового розслідування припущення про отримання позивачем неправомірної винагороди відповідач необґрунтовано вважає дисциплінарним проступком і порушенням службової дисципліни. Однак, жодних доказів того, що позивач вчинив саме дисциплінарний проступок та порушив саме службову дисципліну у висновку службового розслідування не відображено та не підтверджується документами. Також наголошує на відсутності суспільного резонансу та набуття інформацією широкого розголосу у мережі Інтернет. З огляду на непоодинокі ствердження у висновку службового розслідування про те, що ОСОБА_1 «отримав неправомірну вигоду» (що є формулюванням Кримінального кодексу України) ще до вироку суду, на думку позивача, наявні підстави для визнання такого звільнення незаконним через порушення презумпції невинуватості.
03.09.2025 р. представник позивача подала до суду додаткові пояснення по справі, в яких наголосила, що висновок щодо допущення позивачем грубого порушення службової дисципліни не може базуватись на припущеннях комісії. Службове розслідування не містить доказів вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що полягає у порушенні останнім вимог, зокрема, ч.1 ст.22, ч.1 ст.24, ч.1 ст.38 Закону України «Про запобігання корупції» та приписів абз.4, 6 п.1 розд.ІІ Правил етичної поведінки поліцейських. Позивач розуміє, що кримінальне провадження саме по собі не виключає можливість дисциплінарної відповідальності, але наполягає на тому, що кримінальна відповідальність не може її замінити. В обох випадках необхідне встановлення окремих юридичних підстав і дотримання належної процедури.
09.09.2025 р. представник позивача подала до суду додаткові пояснення по справі, в яких зазначила, що факт відвідування ОСОБА_2 ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області на початку жовтня 2024 залишився недоведеним під час службового розслідування. Як і недоведеним є «запрошення» позивачем ОСОБА_3 в останні дні жовтня 2024 та 17.12.2025 у приміщення ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області. Матеріали службового розслідування не містять доказів ініціювання вимоги ОСОБА_1 будь-якої від будь-кого неправомірної вигоди, зокрема, ініціювання неправомірної вигоди чи отримання останньої від М. Свекли. Для законного звільнення поліцейського необхідно довести, що він учинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив перелічені дисциплінарною комісією порушення і щоб дії поліцейського були протиправними та винними. 
18.09.2025 р. представник відповідача подав до суду додаткові пояснення по справі. Зазначає, що підставою для призначення службового розслідування в даній справі є відповідний документ - доповідна записка керівника УГІ ГУНП в області №17183-2025. Відомості про цю підставу зазначені у наказі ГУНП в Одеській області від 28.03.2025 №771 про призначення службового розслідування. Отже жодних порушень в процедурі призначення службового розслідування допущено не було. Наголошує, що Головне управління інкримінувало позивачу саме порушення Закону України «Про запобігання корупції», а тому і вживало ті поняття, які притаманні цьому нормативно-правовому акту. ГУНП жодного разу не стверджувало, що позивач вчинив кримінальний проступок, тому посилання на порушення презумпції невинуватості є помилковими. Також представник відповідача відхиляє доводи представника позивача щодо відсутності в матеріалах службового розслідування інформації щодо наявності в ВП №4 ОРУП №1 ГУНП приміщення технічного обслуговування службових транспортних засобів, оскільки дисциплінарна комісія не здійснює службове розслідування для того щоб доводити якісь обставини суду чи іншій особі, яка не працює в поліції і якій невідомі загальновідомі для поліцейських обставини.
Протокольною ухвалою від 09.09.2025 р. оголошено перерву в підготовчому засіданні до 18.09.2025 р. до 11:00 год.
Ухвалою від 18.09.2025 р. витребувано у Головного управління Національної поліції в Одеській області докази, у зв`язку з чим в підготовчому засіданні оголошено перерву до 03.10.2025 р. до 11:00 год.
Ухвалою від 03.10.2025 р. за заявою представника відповідача продовжено Головному управління Національної поліції в Одеській області процесуальний строк виконання ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 р. на десять календарних днів, призначено підготовче засідання на 22.10.2025 р. на 10:00 год.
08.10.2025 р. представник позивача подала до суду додаткові пояснення по справі, в яких заперечила щодо долучення відповідачем доказів. 
Ухвалою від 22.10.2025 р. закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 12.11.2025 р. на 10:00 год. 
Протокольною ухвалою від 12.11.2025 р. оголошено перерву у судовому засіданні до 03.12.2025 р. на 10:00 год.
Протокольною ухвалою від 03.12.2025 р. оголошено перерву у судовому засіданні до 11.12.2025 р. на 14:00 год.
Протокольною ухвалою від 11.12.2025 р. оголошено перерву у судовому засіданні до 21.01.2026 р. на 10:00 год.
Протокольною ухвалою від 21.01.2026 р. оголошено перерву у судовому засіданні до 27.01.2026 р. на 13:30 год.
Протокольною ухвалою від 27.01.2026 р. оголошено перерву у судовому засіданні до 11.02.2026 р. на 11:00 год.
В судових засіданнях позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги й просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові, відповіді на відзив та додаткових поясненнях.
В судових засіданнях представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, запереченнях на відповідь на відзив та додаткових поясненнях.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (65014, м.Одеса, вул.Єврейська, буд.12, код ЄДРПОУ 41411524) про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
На вказане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року у справі №420/15918/25 і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, неповно з`ясовані судом обставини, що мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.
08.04.2026 року (вхід.№20385/26 від 09.04.2026 року) через підсистему «Електронний суд» на адресу суду апеляційної інстанції від представника Головного управління Національної поліції в Одеській області – Ращенка Євгена Миколайовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року по справі №420/15918/25 – без змін.
10.04.2026 року (вхід.№20723/26 від 10.04.2026 року) через підсистему «Електронний суд» на адресу суду апеляційної інстанції від представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Леонової Оксани Володимирівни надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року у справі №420/15918/25 і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 24.02.2014 р. по 06.11.2015 р.; в Національній поліції України з 07.11.2015 р. по дату звільнення.
Під час прийняття на посаду в Національну поліцію позивач склав присягу наступного змісту: «Я, ОСОБА_1 , усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.», а також ознайомився із пам`яткою щодо дотримання службової дисципліни працівниками ГУНП в Одеській області.
З 30.10.2024 р. позивач займав посаду заступника начальника сектору превенції відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області; має спеціальне звання капітана поліції.
Згідно посадової інструкції (функціональні обов`язки) заступника начальника сектору превенції відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 за 2025 рік, позивача за своїми посадовими обов`язками: організовує роботу підрозділу у межах наданих начальником сектору превенції повноважень, у разі відсутності начальника сектору виконує його обов`язки; забезпечує своєчасне та якісне виконання покладених на сектор завдань та функцій щодо охорони публічної безпеки та боротьби зі злочинністю. систематично контролює, аналізує та оцінює результати діяльності співробітників сектору превенції, уживає заходів щодо усунення виявлених недоліків, а також вносить керівництву ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області пропозиції щодо вдосконалення діяльності; організовує роботу з населенням та громадськими формуваннями на території відділу поліції щодо охорони публічного порядку та публічної безпеки, профілактики адміністративних правопорушень та боротьби з кримінальними правопорушеннями; підтримує комунікацію з населенням, органами місцевого самоврядування, керівниками підприємств, установ, організацій, навчальних та культурних закладів, громадськими формуваннями з питань профілактики правопорушень та забезпечення публічної безпеки і порядку; організовує виконання запланованих начальником сектору превенції заходів, підготовку аналітичних матеріалів з основних напрямів їхньої службової діяльності; організовує заходи із забезпечення публічної безпеки, безпеки дорожнього руху, профілактики злочинності, координує діяльність дільничних офіцерів поліції; організовує забезпечення охорони прав і свобод людини, публічної безпеки і порядку, протидії злочинності; контролює організацію проведення дільничними (старшими дільничними) офіцерами поліції особистого прийому громадян на території обслуговування; контролює прийняття та своєчасний якісний і повний розгляд дільничними (старшими дільничними) офіцерами поліції звернень громадян та службових осіб, які перебувають у них на виконанні; здійснює контроль за організацією превенції правопорушень на адміністративній території обслуговування, проведення профілактичних заходів серед громадин; сприяє забезпеченню реалізації єдиної державної політики, спрямованої на досягнення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків у межах своїх повноважень; дотримує в межах компетенції принципу забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків у своїй діяльності; забезпечує в межах компетенції виконання нормативно-правових актів з питань дотримання рівних прав та можливостей жінок і чоловіків, запобігання та протидії дискримінації за ознакою статі та сексуальним домаганням; відповідає за отримання та списання бланкової продукції сектору адміністративної практики ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в області; визначає пріоритетні напрямки роботи секторів, діяльність яких координує і контролює особисто, їх роль і форми у частині виконання покладених на поліцію завдань і функцій, уживає заходів щодо підвищення ефективності їх діяльності; несе персональну уживає заходів щодо зміцнення дисципліни і додержання законності підлеглих, діяльність яких координує особисто, відповідальність за вказаний напрямок роботи; взаємодіє з міжрегіональними територіальними підрозділами Національної поліції, управлінням патрульної поліції в Одеській області, управлінням поліції охорони в Одеській області; запобігає проявам неетичної поведінки своїх підлеглих поліцейських, шляхом організації роботи з розвитку професійної етики, у тому числі через проведення навчань, інформаційно-роз`яснювальної роботи; у разі виявлення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи одержання інформації про вчинення такого правопорушення підлеглими - у межах своїх повноважень вживає заходів щодо припинення такого правопорушення та негайного письмового інформування про його вчинення безпосереднього керівника, а також інших уповноважених органів у залежності від категорії правопорушення; об`єктивно оцінює виконання службових обов`язків підлеглими, а в разі порушення норм законодавства України або недотримання вимог посадової інструкції (функціональних обов`язків) ініціює притягнення їх до відповідальності згідно із законодавством України; запобігає виникненню конфлікту інтересів у діяльності підлеглих, а в разі виникнення - сприяє його оперативному вирішенню.
Відповідно до службової характеристики від 02.04.2025 р. за час роботи на посаді ОСОБА_1 зарекомендував себе як співробітник, що володіє необхідними професійними знаннями та практичними навичками у сфері превентивної діяльності, має потенціал для подальшого професійного розвитку, здатний переносити психофізичні навантаження та труднощі по службі, зберігає державну та службову таємниці, відданий справі служіння народу України. Діючих дисциплінарних стягнень позивач не має.
Згідно відомостей ознайомлення особовим складом ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області з вимогами ст.22 Закону України «Про запобігання корупції» обмеження щодо заборони використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах, а також відомостей про проведення додаткових занять з особовим складом ВП №№ 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області з вивчення вимог ст.ст.27, 28, 35-1, 61, 65-1 Закону України «Про запобігання корупції», ст.172-7 КУпАП, позивач ознайомлений щодо вказаних приписів, що засвідчено його особистими підписами.
Відомостями про ознайомлення особовим складом ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області з вимогами Законів України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», Дисциплінарного статуту Національної поліції України (зі змінами), наказу МВС від 09.11.2016 р. №1179 «Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських», наказу Національної поліції України від 19.07.2022 р. №507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», наказу НПУ від 09.08.2022 р. №568 «Про деякі питання посиленого варіанту службової діяльності на період дії на території України воєнного стану», наказу МВС та МОЗ України від 09.11.2015 р. №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», Правил дорожнього руху України, розпорядження Одеської обласної військової адміністрації від 26.02.2022 р. №14/A-2022 (зі змінами), наказів ГУНІ в області від 02.01.2023 р. №1 «Про вчинення кримінальних правопорушень поліцейськими ГУНІ упродовж 2022 року та додаткові заходи щодо зміцнення службової дисципліни»; від 03.01.2023 р. №7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції»; від 04.01.2023 р. №13 «Про інформування УГІ ГУНП щодо подій з особовим складом ГУНП в Одеській області»; від 24.04.2023 р. №1000 «Про затвердження Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНІЇ в Одеські області» підтверджено, що позивач ознайомлений щодо вказаних приписів, що засвідчено його особистими підписами.
25.11.2024 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Зареєстровано кримінальне провадження за №62024150020002395 за фактом одержання з використанням службового становища неправомірної вигоди у період з кінця листопада 2024 по 28.02.2025 р. у розмірі 38 166 грн. за не вчинення в інтересах ОСОБА_3 у вигляді не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за допущені порушення під час ведення господарської діяльності та невжиття заходів мобілізаційного характеру до найманих ним працівників. Позивача 28.03.2025 р. повідомлено про підозру «у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, а саме: в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище».
28.03.2025 р. на адресу начальника ГУ НП в Одеській області Жука І. начальником УГІ ГУНП в Одеській області Прібиловим І. направлено доповідну записку №17183- 2025 щодо порушення службової дисципліни окремими посадовими особами ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, в тому числі, щодо неналежного виконання службових обов`язків заступником начальника сектору превенції ВП №4 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області Бевзом Ю.І., неповідомленням останнім про пропозицію неправомірної вигоди на спецлінію « 102», учинення протиправного діяння, що призвело до проведення 27.03.2025 р. працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, спільно з працівниками Одеського ДВБ НПУ та УСБУ в Одеській області слідчих (розшукових) дій у межах кримінального провадження від 25.11.2024 р. №62024150020002395, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, у службовому приміщенні ВП №4 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області, за місцем мешкання ОСОБА_1 в його автомобілі, повідомлення про підозру, а також обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вивчення його службової діяльності, ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосередніми та прямими керівниками щодо останнього.
Наказом ГУНП в Одеській області від 28.03.2025 р. №771 «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії» призначено службове розслідування стосовно посадових осіб ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, в тому числі, відносно позивача, з метою перевірки відомостей, зазначених у доповідній записці управління головної інспекції Головного управління Національної поліції в Одеській області від 28.03.2025 р. №17183-2025 (63339) щодо порушення службової дисципліни окремими посадовими особами ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області, у тому числі неналежного виконання службових обов`язків, неповідомлення останніми про пропозицію неправомірної вигоди на спецлінію « 102», учинення протиправного діяння, що призвело до проведення 27.03.2025 р. працівниками Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві, спільно із працівниками Одеського управління ДВБ НПУ та УСБУ в Одеській області слідчих (розшукових) дій у межах кримінального провадження від 25.11.2024 р. №62024150020002395, унесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, у службовому приміщенні ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в області, за їх місцями мешкання та у їх автомобілях, затримання капітана поліції ОСОБА_6 , повідомлення цим поліцейським про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а також обрання їм запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, вивчення службової діяльності, ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосередніми та прямими керівниками щодо останніх. 
Пунктом 1 наказу ГУ НП в Одеській області від 28.03.2025 р. №369 о/с «Про відсторонення поліцейських від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування» ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування з метою запобігання перешкоджання установленню обставин дисциплінарного проступку на підставі п.2 розд.III Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 р. №893, ч.1, 2 ст.17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 р. №2337-VIII, ч.1, 5 ст.70 Закону України «Про Національну поліцію». 
10.04.2025 р. голова дисциплінарної комісії - заступник начальника управління - начальник ВСР УГІ ГУНП в Одеській області, ОСОБА_7 подав рапорт №20033-2025 начальникові ГУНП в Одеській області Жуку І. про продовження термінів службового розслідування розпочатого на підставі наказу ГУНП в області від 28.03.2025 р. №771 на 15 календарних днів. Зазначено, що станом на дату написання рапорту в рамках проведення службового розслідування неможливо прийняти обґрунтоване рішення в 15-денний термін, оскільки виникла необхідність в опитуванні інших поліцейських ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, цивільну особу Свеклу М., стосовно якого поліцейськими здійснювались протиправні дії, додатковому вивченні відеозаписів зі стаціонарних камер відеоспостереження, розташованих на території та у приміщеннях адмінбудівлі зазначеного відділення поліції за 27.03.2025 р. та записів, які надійшли з ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.04.2025 р. у справі №523/4674/25 задоволено клопотання прокурора, відсторонено підозрюваного ОСОБА_1 від посади заступника начальника сектору превенції відділу поліції №4 ОРУП №І ГУНП в Одеській області, у кримінальному провадженні за №62024150020002395 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2024 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, строком на два місяці в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.05.2025 р.
Наказом ГУНП в Одеській області «Про продовження терміну службового розслідування» від 11.04.2025 р. №892 на підставі вищезазначеного рапорту, з метою ефективного проведення службового розслідування, термін проведення службового розслідування продовжено до 25.04.2025 р.
Пунктом 4 наказу ГУНП в Одеській області «По особовому складу» від 14.04.2025 р. №438 о/с відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про Національну поліцію» та на виконання ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 03.04.2025 р. у справі №523/4674/25 припинено з 14.04.2025 р. дію пункту 1 наказу ГУНП в області від 28 березня 2025 року №369 о/с «Про відсторонення поліцейських від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування» стосовно відсторонення від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування капітана поліції ОСОБА_1 , заступника начальника сектору превенції відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області.
25.04.2025 р. т.в.о. начальника ГУНП в Одеській області, полковник поліції ОСОБА_8 , затвердив висновок службового розслідування, за відомостями, викладеними у доповідній записці УГІ ГУНП в Одеській області від 28.03.2025 р. №17183-2025 (63339), яким закінчено службове розслідування; визнано, що відомості, які знайшли підставою для призначення вказаного службового розслідування знайшли своє підтвердження. 
Відповідно до вказаного висновку службового розслідування, досудовим розслідуванням установлено, що наприкінці жовтня 2024 року, у капітана поліції ОСОБА_9 та майора поліції ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, у зв`язку із чим останні вирішили вступити у попередню змову між собою, розробивши неправомірної вигоди від осіб, що здійснюють господарську діяльність на незаконного збагачення, який полягав в отриманні ввіреній ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в області території, за не притягнення таких осіб до адміністративної відповідальності, та за мобілізаційного характеру, невжиття заходів.
Встановлено, що у Київському районі міста Одеси здійснює діяльність з надання послуг по шиномонтажу та ремонту автомобільних коліс ОСОБА_11 , який орендує та використовує для таких цілей приміщення шиномонтажу.
Так, наприкінці жовтня 2024 року, службові особи сектору превенції ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в області прибули до приміщення шиномонтажу, яке орендує ОСОБА_11 , та, не заставши його на місці, повідомили через найманих працівників про те, що йому необхідно прибути того ж дня до будівлі ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в області, де у подальшому зателефонувати за певним номером телефону та повідомити про факт свого прибуття.
Прибувши того ж дня, в проміжок часу з 16:00 до 17:00, до будівлі ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області Свекла М. піднявся на другий поверх будівлі, де пройшов у кабінет, де його очікували поліцейські ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Перебуваючи у вказаному кабінеті капітан поліції ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою із майором поліції ОСОБА_14 та у його присутності, повідомив ОСОБА_15 про те, що останній здійснює свою господарську діяльність з надання послуг у заміні та ремонту коліс за відсутності повного комплекту усіх необхідних документів, а його наймані працівники не мають підстав для зняття військового обліку, а тому можуть бути мобілізовані.
Також у вказаній розмові капітан поліції ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою із майором поліції ОСОБА_14 , з корисливих мотивів, повідомив ОСОБА_15 про необхідність надання неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США, за не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за допущені порушення під час ведення господарської діяльності та невжиття заходів мобілізаційного характеру до найманих ним працівників, на що ОСОБА_11 , не маючи юридичної освіти та обізнаності у діючому законодавстві, вимушено погодився.
У цей же момент капітан поліції ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою із майором поліції ОСОБА_14 , повідомив ОСОБА_15 , що останній повинен надати вказані грошові кошти упродовж години, після чого останній поїхав до місця свого мешкання, де взяв грошові кошти та прибув назад до будівлі ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.
Перебуваючи за вказаною адресою у робочому кабінеті поліцейських ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , на виконання раніше озвучених вимог, передав останнім неправомірну вигоду у сумі 500 доларів США.
Продовжуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на особисте незаконне збагачення, капітан поліції ОСОБА_12 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із майором поліції ОСОБА_14 та в його присутності, виказав ОСОБА_15 про необхідність надання щомісячної неправомірної вигоди у розмірі 250 доларів США, за невжиття заходів в межах наданих службових повноважень.
Однак, після заперечень ОСОБА_3 про занадто велику суму, яку він не зможе щомісячно гарантувати, капітан поліції ОСОБА_12 продовжуючи свій спільний злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із майором поліції ОСОБА_14 та у його присутності, вказав ОСОБА_15 про можливість надання неправомірної вигоди в розмірі 150 США за не притягнення останнього до адміністративної доларів відповідальності за допущені порушення під час ведення господарської діяльності та невжиття заходів мобілізаційного характеру до найманих ним працівників. 
У подальшому на виконання вимог поліцейських ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , 17.12.2024 р. ОСОБА_11 о 10:00 год. прибув до будівлі ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в області, де піднявся на другий поверх будівлі, пройшов у кабінет, де його очікували вказані поліцейські.
Перебуваючи у вказаному кабінеті, капітан поліції ОСОБА_12 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із майором поліції ОСОБА_14 та у його присутності, отримав від ОСОБА_3 неправомірну вигоду у розмірі 150 доларів США, після чого останній залишив службове приміщення ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в області. 
Далі, 25.01.2025 р. о 10:00 год. капітан поліції ОСОБА_16 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із майором поліції ОСОБА_14 , з певного номеру мобільного телефону зателефонував ОСОБА_15 та повідомив про те, що поліцейський ОСОБА_13 цікавиться можливістю прибуття ОСОБА_3 до них для виконання попередніх домовленостей, оскільки вже минув кінець звітного місяця. У свою чергу, ОСОБА_11 , враховуючи скрутне матеріальне становище та малі об`єми робіт із шиномонтажу в січні 2025 року, попросив перенести зустріч на кінець наступного місяця та розрахуватись за два місяці, на що поліцейський погодився.
У подальшому, 22.02.2025 р. о 13:43 капітан поліції ОСОБА_12 , продовжуючи спільний з майором поліції ОСОБА_17 злочинний умисел, направлений на особисте незаконне збагачення, діючи з корисливих мотивів, з належного йому номеру мобільного телефону зателефонував ОСОБА_15 у месенджері « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та після короткої розмови повідомив про необхідність надання неправомірної вигоди за два звітних місяці шляхом поповнення карткового рахунку до кінця лютого 2025 року.
Після цього о 13:53 год. капітан поліції ОСОБА_12 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із майором поліції ОСОБА_14 , з певного номеру мобільного телефону у месенджері « НОМЕР_2 » надіслав ОСОБА_15 повідомлення з номером карткового рахунку Монобанк « НОМЕР_3 ».
Через деякий час у ході телефонної розмови із ОСОБА_2 поліцейський ОСОБА_12 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із поліцейським ОСОБА_14 , повідомив про необхідність перерахування грошових коштів згідно з курсом валют, після чого зателефонувати йому та підтвердити переказ.
У подальшому на виконання вимог поліцейського ОСОБА_9 та поліцейського ОСОБА_10 , 28.02.2025 р. ОСОБА_11 у період часу з 14:30 год. до 15:21 год. за допомогою здійснення 3 платежів сумами 5000, 4800 та 2500 гривень, тобто на загальну суму 12 300 гривень, поповнив раніше надісланий картковий рахунок « НОМЕР_3 » за не притягнення його до адміністративної відповідальності за допущені порушення під час ведення господарської діяльності та невжиття заходів мобілізаційного характеру до найманих ним працівників.
Крім того, діючи на виконання раніше виказаних протиправних вимог ОСОБА_11 27.03.2025 р. о 10:16 год. зателефонував капітан поліції ОСОБА_16 та повідомив про те, що вже кінець місяця, та саме тому він телефонує, але останній повідомив, що не може говорити.
Надалі, поліцейський ОСОБА_12 о 10:21 год. перетелефонував ОСОБА_15 та останній запитав, як саме йому діяти, чи повинен він діяти, як минулого разу, а саме: 28.02.2025 р. коли він перерахував грошові кошти на раніше надісланий картковий рахунок « НОМЕР_3 ».
Поліцейський ОСОБА_12 повідомив, що відповість про це через декілька хвилин. В подальшому, останній, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із поліцейським ОСОБА_14 , перетелефонував та у розмові повідомив, що ОСОБА_15 необхідно діяти так само, як і минулого разу, на що останній відповів, що як переведе грошові кошти, то відразу про це повідомить.
У подальшому на виконання вимог капітана поліції ОСОБА_9 та майора поліції ОСОБА_10 , 27.03.2025 р. ОСОБА_11 в період часу з 10:39 год. до 10:42 год. за допомогою здійснення 2 платежів сумами 5000 та 1000 гривень, тобто на загальну суму 6 000 гривень, поповнив раніше надісланий картковий рахунок « НОМЕР_3 » за не притягнення його до адміністративної відповідальності за допущені порушення під час ведення господарської діяльності та невжиття заходів мобілізаційного характеру до найманих ним працівників.
Після цього поліцейський ОСОБА_12 27.03.2025 р. об 11:04 год. був затриманий працівниками правоохоронних органів у порядку статті 208 КПК України, а його подальші протиправні дії припинені. 
Також в ході службового розслідування встановлено, що 14.01.2025 р. підлеглий капітана поліції ОСОБА_9 - лейтенант поліції ОСОБА_18 , дільничний офіцер поліції сектору превенції ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в області, діючи за вказівкою керівника, прибув на службовому автомобілі «Subaru Outback», номерні знаки НОМЕР_4 , до станції технічного обслуговування ОСОБА_19 з яким відповідний договір не укладався, де наймані працівники останнього здійснили технічне обслуговування службового транспорту.
На підставі наведеного, службовим розслідуванням встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 вчинив грубий дисциплінарний проступок, що виразився в порушенні вимог п.1, 2, 3, 4, 8, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 р. №2337-VIII, п.1, 2, 3 ч.1 ст.18, п.1, 2, 3 ч.1 ст.23, ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», ч.1 ст.22, ч.1 ст.24, ч.1 ст.38 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.01.2014 №1700-VII, абзаців другого, третього, четвертого, шостого пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 р. №1179, п.6, 7 розділу П Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 р. №100, пункту 1 розділу VI Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 № 757, пункту 2.1, 2.3 розділу ІІ Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 р. №1000, п.1-22 розділу ІІ посадової інструкції за 2025 рік, що виразилося в: 
особистій недисциплінованості, умисному невиконанні норм діючого законодавства України, вчиненні дій, що підривають авторитет Національної поліції України;
непрофесійному виконанні своїх службових обов`язків відповідно до наказів керівництва; 
вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків;
порушенні Присяги поліцейського в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського;
порушенні етики поліцейського, Правил внутрішнього розпорядку та антикорупційного законодавства України;
укритті з жовтня 2024 року до 27.03.2025 р. та не реєстрації у Єдиному обліку Національної поліції України інформації про вчинення ОСОБА_2 та найманими працівниками останнього адміністративних правопорушень у сфері надання послуг та мобілізації;
невжиті з жовтня 2024 року до 27.03.2025 р. заходів для документування, у тому числі по припиненню протиправних дій ОСОБА_2 та найманими ним працівниками, які вчиняли адміністративні правопорушення у сфері надання послуг та мобілізації; 
лобіюванні з жовтня 2024 року до 27.03.2025 р. інтересів ОСОБА_3 з метою уникнення ним адміністративної відповідальності;
схилянні з жовтня 2024 року до 27.03.2025 р. ОСОБА_3 , шляхом погроз на адресу останнього, до неправомірних дій з корисливих мотивів; 
використанні з жовтня 2024 року до 27.03.2025 службового становища з метою одержання від ОСОБА_3 неправомірної вигоди для себе чи інших осіб; 
вступі з жовтня 2024 року до 27.03.2025 р. у корупційні діяння, пов`язанні з вимаганням від ОСОБА_3 неправомірної вигоди за не притягнення останнього та його найманих працівників до адміністративної відповідальності у сфері господарської діяльності та мобілізації;
безпідставному запрошенні у кінці жовтня 2024 року, 17.12.2024 р. ОСОБА_3 до ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в області, не вжитті заходів щодо реєстрації останнього у Журналі «Обліку «Про доставлених, відвідувачів та запрошених до ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в області» та не сприянні керівникові в організації дотримання службової дисципліни;
використанні в кінці жовтня 2024 року (з 16:00 до 17:00), 12.12.2024 р. (3 15:37 до 15:52), 17.12.2024 р. (з 09:57 до 10:01), 25.01.2025 р. (о 10:00) робочого часу для вчинення протиправних, корупційних дій;
прийнятті у кінці жовтня 2024, 17.12.2024 р. пропозиції неправомірної вигоди в сумі 650 доларів США та не інформуванні про це безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції;
неповідомленні про пропозицію неправомірної вигоди на спецлінію « 102» УОАЗОР ГУНП в області;
отриманні неправомірної вигоди в сумі 650 доларів США від ОСОБА_3 за не притягнення останнього та його найманих працівників до адміністративної відповідальності у сфері господарської діяльності та мобілізації;
використанні 13.01.2025 р. службового становища, під час телефонної розмови з ОСОБА_2 , для проведення технічного обслуговування службового транспортного засобу (заміни шин) «Subaru Outback», номерні знаки 16 0770;
наданні 14.01.2025 р. незаконної вказівки підлеглому - дільничному офіцеру поліції сектору превенції ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області лейтенанту поліції Д. Масленнікову щодо заміни шин на службовому автомобілі «Subaru Outback», номерні знаки НОМЕР_4 , на цивільній станції технічного обслуговування;
залученні ОСОБА_20 до протиправних дій, пов`язаних з переведенням неправомірної вигоди на рахунок ( НОМЕР_3 ) банку «Монобанк»;
примушуванні 22.02.2025 р. ОСОБА_3 до перерахування неправомірної вигоди на рахунок ( НОМЕР_3 ) банку «Монобанк», який належить ОСОБА_21 ;
перерахування 28.02.2025 р. (12300 грн.), 27.03.2025 р. (6000 грн.) ОСОБА_2 неправомірної вигоди за не притягнення останнього та його найманих працівників до адміністративної відповідальності у сфері господарської діяльності та мобілізації.
За скоєння вище вказаного дисциплінарного проступку до капітана поліції ОСОБА_1 , заступника начальника сектору превенції відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
Наказом ГУНП в Одеській області «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області» від 30.04.2025 р. №1065 за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився в грубому порушенні вимог п.1, 2, 3, 4, 8, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.1, 2, 3 ч.1 ст.18, п.1, 2, 3 ч.1 ст.23, ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», ч.1 ст.22, ч.1 ст.24, ч.1 ст.38 Закону України «Про запобігання корупції», абз.2, 3, 4, 6 п.1 розд.ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 р. №1179, п.6, 7 розд.ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 р.№100, п.1 розд.VI Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 р. №757, п.2.1, 2.3 розд.ІІ Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в Одеській області від 24.04.2023 р. №1000, п.1-22 розділу ІІ посадової інструкції за 2025 рік, до капітана поліції ОСОБА_1 , заступника начальника сектору превенції ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
Наказом ГУНП в Одеській області від 06.05.2025 р. №525 о/с капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», установлено щомісячну премію за травень 2025 року в розмірі 0%, визначено виплату грошової компенсації за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2015, 2022, 2023, 2024 роки, визначено суму відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) якого не закінчився у розмірі 9 340,46 грн.
Наказом ГУНП в Одеській області «Про внесення змін до наказу ГУНП в Одеській області від 30.04.2025 р. №1065» від 19.11.2025 р. №2757 на підставі доповідної записки начальника відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області підполковника поліції Лисого С. від 17.11.2025 р. №176642-2025 (613037) «Щодо усунення технічної описки у наказі ГУНП в Одеській області від 30.04.2025 р. №1065» наказано внести, зокрема, в п.1 в новій редакції: «за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився в грубому порушенні вимог п.1, 2, 3, 4, 8, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 р. №2337-VIII, п.1, 2, 3 ч.1 ст.18, п.1, 2, 3 ч. 1 ст.23, ч. 1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», ч.1 ст.22, ч.1 ст.24, ч.1 ст.38 Закону України від 14.01.2014 №1700-VII «Про запобігання корупції», абз.2, 3, 4, 6 п.1 розд.ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 р. №1179, п.6, 7 розд.ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 р. №100, п.1 розд.VI Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 р. №757, п.2.1, 2.3 розд.II Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку Головного управління Національної поліції в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 р. №1000, п.1, 2 розд.ІІ посадової інструкції від 2025 року, до капітана поліції ОСОБА_1 , заступника начальника сектору превенції відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції».
Позивач, вважаючи протиправними та такими, що підлягають скасуванню наказ ГУНП в Одеській області №1065 від 30.04.2025 р. «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області» в частині застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 (00128139) заступника начальника сектору превенції ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та наказ ГУНП в Одеській області від 06.05.2025 р. №525 о/с «По особовому складу»,№152-дс, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. 

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 р. №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 р. №893 (далі - Порядок №893).
Статтею 1 Закону №580-VIII визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно з вимогами ч.1 ст.23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до вимог ч.1 ст.17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Згідно з вимогами ст.18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до вимог ч.1 ст.64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
Зі змісту присяги працівника поліції слідує, що його поведінка має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.
Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 р. у справі №816/604/17.
Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 р. №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила). Ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Відтак, обов`язок дотримуватися професійно-етичних вимог, правил поведінки поліцейських, загальнолюдських цінностей, які спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству, є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від посади, звання та його місцеперебування.
Зокрема, абз.2, 3, 4, 6 п.1 розділу ІІ Правил визначено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку, не допускати дискримінації в будь-якій формі.
Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначено у Законі України «Про запобігання корупції» від 14.01.2014 р. №1700-VII (далі - Закон №1700-VII).
Приписами абз. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону №1700-VII поліцейських віднесено до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону.
Згідно з вимогами ст.22 Закону №1700-VII особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.
Відповідно до вимог ч.1 ст.24 Закону №1700-VII особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.
Частиною 1 ст.38 Закону №1700-VII особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими.
Приписами п.6, 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 р. №100 визначено, що поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції “ 102” і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.
Поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки. За рішенням керівника органу (підрозділу) поліції або особи, яка виконує його обов`язки, відомості про виявлене кримінальне правопорушення уповноважена службова особа реєструє в ІКС ІПНП (журналі ЄО в разі тимчасової відсутності технічних можливостей унесення таких відомостей до ІКС ІПНП) та невідкладно, але не пізніше 24 годин реєстрації передаються: до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань або передання цих відомостей до органів (підрозділів) поліції нижчого рівня та їх внесення до ЄРДР; у міжрегіональних територіальних органах поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділах - до органів (підрозділів) поліції, на території обслуговування яких сталася така подія, для прийняття відповідних рішень та внесення до ЄРДР.
За п.1 розд.VI Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 р. №757, штатна належність транспортних засобів органів поліції розробляється відповідно до розрахунку табельної належності транспортних засобів, який затверджується керівником Національної поліції України або особою, яка виконує його обов`язки.
Стан транспортного забезпечення органів поліції, а також потреба у транспортних засобах та іншій техніці, необхідній для виконання службових завдань, визначаються відповідно до затвердженої керівником Національної поліції України або особою, яка виконує його обов`язки, штатної належності транспортних засобів.
Згідно з вимогами ч.1, 2 ст.19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначено в Дисциплінарному статуті Національної поліції України, який затверджено Законом України від 15.03.2018 р. №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).
Відповідно до вимог ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Закон №580-VIII, зобов`язує поліцейського, з-поміж іншого: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту).
За приписами ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Частиною 1 ст.13 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Згідно з вимогами ч.2, 3 ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
Отже, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення дисциплінарних проступків, зокрема, невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.
Відповідно до вимог ч.2 ст.14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.
За приписами ч.4 ст.14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Згідно з вимогами ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначено в Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 р. №893 (далі - Порядок №893).
Пунктами 1-5 розділу ІІ Порядку №893 визначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про:
внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення;
повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку;
надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому міститься вимога щодо проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, за яких стало можливим учинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції»;
ознаки дисциплінарного проступку, що призвів до загибелі або поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського під час виконання ним службових повноважень;
недотримання підстав та порядку застосування або використання вогнепальної зброї, спеціальних засобів або заходів фізичного впливу;
недотримання норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування;
втрату поліцейським службового посвідчення та спеціального нагрудного знака (жетона), табельної, добровільно зданої чи вилученої зброї або боєприпасів, нагородної зброї, якщо вона зберігалася в територіальному органі поліції чи його територіальному (відокремленому) підрозділі, а також закладі, установі Національної поліції України, що належать до її управління (далі - органі (підрозділ, заклад, установа) поліції), а також втрату спеціальних засобів поліцейським чи відсутність їх в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, матеріалів досудового розслідування, справ оперативного обліку та справ про адміністративні правопорушення, речових доказів, а також тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження;
розголошення конфіденційної, таємної, службової або іншої інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом;
порушення законодавства України у сфері фінансово-господарської діяльності органів поліції, а також установ, які належать до сфери управління Національної поліції України, виявлені під час ревізій або перевірок, внутрішніх аудитів;
перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
приховування від обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні та адміністративні правопорушення, які були відомі поліцейському, але не отримали реєстраційного номера або не були зафіксовані ним у встановленому законодавством України порядку;
здійснення поліцейським дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовною або іншими ознаками в будь-якій формі, а також сексуальних домагань.
Службове розслідування не призначається в разі надходження до органу (підрозділу, закладу, установи) поліції чи закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських (далі - ЗВО), матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення. У цьому разі рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.
У наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначаються підстава та форма проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо).
Проект наказу про призначення службового розслідування та пропозиції щодо складу дисциплінарної комісії готує структурний підрозділ, яким установлено наявність підстав для проведення службового розслідування.
За рішенням уповноваженого керівника в межах повноважень підготовку проекту наказу про призначення службового розслідування може бути доручено іншому органу (підрозділу) поліції.
Склад дисциплінарної комісії визначається з урахуванням вимог статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначено Положенням про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893.

ОБГРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Як вбачається з матеріалів справи, 28.03.2025 р. на адресу начальника ГУ НП в Одеській області Жука І. начальником УГІ ГУНП в Одеській області Прібиловим І. підготовлено доповідну записку №17183-2025 щодо порушення позивачем службової дисципліни, а саме: неповідомленням останнім про пропозицію неправомірної вигоди на спецлінію « 102», учинення протиправного діяння, що призвело до проведення 27.03.2025 р. працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, спільно з працівниками Одеського ДВБ НПУ та УСБУ в Одеській області слідчих (розшукових) дій у межах кримінального провадження від 25.11.2024 р. №62024150020002395, унесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, у службовому приміщенні ВП №4 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області, за місцем мешкання ОСОБА_1 в його автомобілі, повідомлення про підозру, а також обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вивчення його службової діяльності, ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосередніми та прямими керівниками щодо останнього. З метою перевірки відомостей, зазначених у доповідній записці Наказом ГУНП в Одеській області від 28.03.2025 р. №771 призначено службове розслідування, зокрема, стосовно позивача.
Відповідно до вимог ч.4 ст.14 Дисциплінарного статуту, законодавець не встановлює обов`язку для ініціатора розслідування надавати вичерпну правову кваліфікацію діяння на етапі його виявлення. Для призначення службового розслідування достатньо наявності даних, що вказують на ознаки проступку. При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, доповідна записка ОСОБА_5 містила чіткий перелік фактів: неповідомлення про пропозицію неправомірної вигоди, а також проведення 27.03.2025 р. ТУ ДБР та УСБУ слідчих дій (обшуків) у службовому приміщенні та за місцем мешкання ОСОБА_1 у межах провадження за ч.3 ст.368 КК України.
Також сторона позивача вказує, що в тексті наказу від 28.03.2025 р. №771, всупереч приписів п.1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України №893, не зазначена конкретна підстава, передбачена приписами п.2 розділу ІІ Порядку №893. Серед підстав для проведення службового розслідування у Національній поліції України, відсутні такі, як «вивчення службової діяльності поліцейського» та «вивчення ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосередніми та прямими керівниками поліцейського».
З цього приводу, колегія суддів вважає дані доводи безпідставними, оскільки системний аналіз розділу ІІ Порядку №893 свідчить, що пункти 1 та 2 цього розділу перебувають у стані логічного зв`язку «загальне та конкретне». Так, п.1 встановлює фундаментальну імперативну підставу для ініціювання розслідування – наявність «достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку», джерелом яких визначено широке коло інформаційних матеріалів, зокрема рапорти поліцейських та безпосереднє виявлення ознак проступку посадовою особою. Своєю чергою, п.2 має виключно конкретизуючий характер і містить невичерпний перелік типових обставин, які в сукупності слугують правовим підґрунтям для проведення перевірки. Відтак, відсутність у тексті наказу дослівного цитування одного з підпунктів п.2 за умови наявності фактичних даних про подію, що містить ознаки проступку, не спростовує законності розпорядчого акта.
Фактичною та юридичною підставою для видання оскаржуваного наказу стала доповідна записка начальника УГІ ГУНП в Одеській області №17183-2025. Зміст цього документа вказує на грубе порушення позивачем службової дисципліни, а саме: неповідомлення про пропозицію неправомірної вигоди та факт проведення щодо нього слідчих дій у межах кримінального провадження за ч.3 ст.368 КК України з подальшим повідомленням про підозру. Зазначені обставини є свідченням достатніх даних у розумінні п.1 роз.ІІ Порядку №893 та прямо корелюються з положеннями абз.2 та 3 п.2 цього ж розділу. 
Відповідно до вимог ст.14 Дисциплінарного статуту, метою службового розслідування є не лише встановлення вини особи, а й з`ясування причин та умов, що сприяли вчиненню проступку. Процес вивчення службової діяльності позивача та контрольних функцій його керівників є обов`язковим елементом реалізації вимог ст.15 Дисциплінарного статуту щодо повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин події. Більше того, дисциплінарний проступок поліцейського не може розглядатися відірвано від його посадових обов`язків, а тому аналіз службових показників та якості профілактичної роботи є невід`ємною частиною процесу доказування об`єктивної сторони порушення.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наказ від 28.03.2025 р. №771 видано уповноваженою особою, за наявності належних інформаційних джерел та за обставин, що прямо вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Пунктом 2 розділу V Порядку №893 встановлено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Відповідно до вимог п.1-3 розділу ІІІ Порядку №893 на час проведення службового розслідування поліцейський може бути відсторонений від виконання службових обов`язків (посади) у разі, якщо обставини виявленого дисциплінарного проступку унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків ним або іншим поліцейським, а також якщо виконання поліцейським посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку.
Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) здійснюється на підставі письмового наказу керівника, до повноважень якого належать призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, воно не може тривати більше строку, передбаченого для проведення службового розслідування або зазначеного в рішенні суду.
Поліцейський має право ознайомитися та отримати копію наказу про відсторонення його від виконання службових обов`язків (посади).
Особливості відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) визначено ч.4-6 ст.17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
На період відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) у поліцейського вилучаються службове посвідчення, спеціальний нагрудний знак, табельна вогнепальна зброя та спеціальні засоби.
Положеннями ч.4-6 ст.17 Дисциплінарного статуту визначено, що відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) без видання письмового наказу керівника допускається у разі появи на роботі у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та відмови поліцейського від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або на вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) у разі вчинення ним корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, здійснюється відповідно до Закону України «Про запобігання корупції».
Поліцейський, якому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання службових обов`язків (посади) в порядку, визначеному законом.
З матеріалів справи вбачається, що п.1 наказу ГУ НП в Одеській області від 28.03.2025 р. №369 о/с ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування. В свою чергу ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 03.04.2025 р. у справі № 523/4674/25 позивача як підозрюваного відсторонено від посади заступника начальника сектору превенції відділу поліції №4 ОРУП №І ГУНП в Одеській області, у кримінальному провадженні за №62024150020002395 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2024 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, строком на два місяці в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.05.2025 р. На виконання даної ухвали, п.4 наказу ГУНП в Одеській області «По особовому складу» від 14.04.2025 р. №438 о/с припинено з 14.04.2025 р. дію п.1 наказу ГУНП в області від 28 березня 2025 року №369 о/с.
В обґрунтування протиправності оскаржуваних наказів, сторона позивача вказує на порушення відповідачем процедури відсторонення позивача, оскільки проведено всупереч приписам ч.3 ст.70 Закону №580-VIII, відповідно до яких поліцейський, щодо якого здійснюється кримінальне провадження, може бути відсторонений від посади в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.
Суд відхиляє дані доводи та зазначає, що чинне законодавство України передбачає паралельне існування та застосування процедур процесуального відсторонення від посади (у межах кримінального провадження) та дисциплінарного відсторонення від виконання службових обов`язків (у межах дисциплінарного провадження). Кожна з яких має свою мету, підстави та суб`єктів ініціювання.
Твердження позивача про те, що відсторонення поліцейського, стосовно якого здійснюється кримінальне провадження, можливе виключно в порядку КПК України, колегія суддів вважає хибним. 
Так, кримінально-процесуальне відсторонення (ст.154 КПК України, ст.70 Закону №580-VIII) спрямоване на забезпечення інтересів досудового розслідування, запобігання впливу на свідків або знищенню доказів у кримінальному процесі й реалізується через ухвалу слідчого судді. В свою чергу, дисциплінарне відсторонення (ст.17 Дисциплінарного статуту, розділ ІІІ Порядку №893) є превентивним заходом у межах дисциплінарного провадження, метою якого є забезпечення об`єктивності службового розслідування та недопущення особи, щодо якої виявлено ознаки проступку, до виконання владних повноважень на час перевірки. Таке відсторонення є компетенцією керівника органу поліції. Суд підкреслює, що факт наявності кримінального провадження не позбавляє керівника права (а у певних випадках - не знімає обов`язку) застосувати заходи дисциплінарного впливу, передбачені спеціальним актом - Дисциплінарним статутом.
Колегія суддів зауважує, що ст.70 Закону №580-VIII не встановлює заборони на відсторонення поліцейського в порядку Дисциплінарного статуту, якщо його дії мають ознаки дисциплінарного проступку, навіть за умови одночасного розслідування кримінального правопорушення. Відсторонення позивача наказом №369 о/с вчинено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Порядком №893.
Пунктами 2, 3 розділу IV Порядку №893 визначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.
Правовий статус поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, чітко регламентований статтею 18 Дисциплінарного статуту та розділом IV Порядку №893, які гарантують особі право надавати пояснення та користуватися правничою допомогою. Реалізація цих прав є дискреційним правом особи, однак у ситуації, коли щодо поліцейського паралельно здійснюється кримінальне провадження, потребує дотримання особливого балансу між дисциплінарною процедурою та таємницею досудового розслідування.
Як вбачається з матеріалів справи, дисциплінарна комісія, попередньо отримала письмовий дозвіл ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, на проведення опитування позивача. 08.04.2025 р. позивач був ознайомлений з переліком конкретних запитань, що стосувалися ключових обставин дисциплінарного проступку, зокрема: зв`язків із громадянином ОСОБА_2 , використання службового транспорту, походження вилучених боєприпасів та грошових коштів. Власноручно зазначивши про готовність надати відповіді пізніше (09.04.2025 р.), позивач фактично скористався правом на відмову від надання негайних пояснень, що прямо передбачено п.3 розділу IV Порядку №893, а надалі - 10.04.2025 р. надав свої письмові пояснення щодо обставин дисциплінарного провадження. 
Відповідно до вимог п.4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Згідно з вимогами п.7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.
Приписами п.1-5 розділу VІ Порядку №893 визначено, що зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості: дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження). У разі залучення до проведення службового розслідування фахівців та представника поліцейського також зазначаються їх прізвища, ініціали та статуси у службовому розслідуванні.
В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.
В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні.
При проведенні службових розслідувань за фактами витоку секретної інформації зазначаються форма допуску до робіт, пов`язаних з державною таємницею, поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, або осіб, дані яких зазначаються у висновку службового розслідування, а також номер, дата наказу про надання доступу до секретної інформації та найменування органу і посадової особи, який(а) видав(ла) цей наказ.
Якщо до строку проведення службового розслідування не враховано документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого його призначено, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці, інформація про це зазначається у висновку службового розслідування.
У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено. У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.
За змістом ст.19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.
Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.
У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.
У разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.
У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.
У разі повторного вчинення поліцейським незначного проступку з урахуванням його сумлінного ставлення до виконання обов`язків за посадою або нетривалого перебування на посаді (до трьох місяців) керівник може обмежитися раніше застосованим до такого поліцейського дисциплінарним стягненням.
Дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь до поліцейських, які мають первинні спеціальні звання, та у виді звільнення з посади до поліцейських, які обіймають посади найнижчого рівня, не застосовується.
Відповідно до вимог п.1-4 розділу VІІ Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
25.04.2025 р. затверджено висновок службового розслідування, закінчено останнє, визнано, що відомості, які знайшли підставою для призначення вказаного службового розслідування знайшли своє підтвердження, а також вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
Службовим розслідуванням встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 вчинив грубий дисциплінарний проступок, що виразився в порушенні низки вимог профільних нормативно-правових актів щодо діяльності позивача - як працівника поліції, що виразилося в: особистій недисциплінованості, умисному невиконанні норм діючого законодавства України, вчиненні дій, що підривають авторитет Національної поліції України; непрофесійному виконанні своїх службових обов`язків відповідно до наказів керівництва; вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, порушенні Присяги поліцейського в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського; порушенні етики поліцейського, Правил внутрішнього розпорядку та антикорупційного законодавства України; укритті з жовтня 2024 року до 27.03.2025 р. та не реєстрації у Єдиному обліку Національної поліції України інформації про вчинення ОСОБА_2 та найманими працівниками останнього адміністративних правопорушень у сфері надання послуг та мобілізації; невжиті з жовтня 2024 року до 27.03.2025 р. заходів для документування, у тому числі по припиненню протиправних дій ОСОБА_2 та найманими ним (працівниками, які вчиняли адміністративні правопорушення у сфері надання послуг та мобілізації; лобіюванні з жовтня 2024 року до 27.03.2025 р. інтересів ОСОБА_3 з метою уникнення ним адміністративної відповідальності; схилянні з жовтня 2024 року до 27.03.2025 р. ОСОБА_3 , шляхом погроз на адресу останнього, до неправомірних дій з корисливих мотивів; використанні з жовтня 2024 року до 27.03.2025 р. службового становища з метою одержання від ОСОБА_3 неправомірної вигоди для себе чи інших осіб; вступі з жовтня 2024 року до 27.03.2025 р. у корупційні діяння, пов`язанні з вимаганням від ОСОБА_3 неправомірної вигоди за не притягнення останнього та його найманих працівників до адміністративної відповідальності у сфері господарської діяльності та мобілізації; безпідставному запрошенні у кінці жовтня 2024 року, 17.12.2024 р. ОСОБА_3 до ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в області, не вжитті заходів щодо реєстрації останнього у Журналі «Обліку «Про доставлених, відвідувачів та запрошених до ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в області» та не сприянні керівникові в організації дотримання службової дисципліни; використанні в кінці жовтня 2024 року (з 16:00 до 17:00), 12.12.2024 р. (3 15:37 до 15:52), 17.12.2024 р. (з 09:57 до 10:01), 25.01.2025 р. (о 10:00) робочого часу для вчинення протиправних, корупційних дій; прийнятті у кінці жовтня 2024, 17.12.2024 р. пропозиції неправомірної вигоди в сумі 650 доларів США та не інформуванні про це безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції; неповідомленні про пропозицію неправомірної вигоди на спецлінію « 102» УОАЗОР ГУНП в області; отриманні неправомірної вигоди в сумі 650 доларів США від ОСОБА_3 за не притягнення останнього та його найманих працівників до адміністративної відповідальності у сфері господарської діяльності та мобілізації; використанні 13.01.2025 р. службового становища, під час телефонної розмови з ОСОБА_2 , для проведення технічного обслуговування службового транспортного засобу (заміни шин) «Subaru Outback», номерні знаки 16 0770; наданні 14.01.2025 р. незаконної вказівки підлеглому - дільничному офіцеру поліції сектору превенції ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області лейтенанту поліції Масленнікову Д. щодо заміни шин на службовому автомобілі «Subaru Outback», номерні знаки НОМЕР_4 , на цивільній станції технічного обслуговування; залученні ОСОБА_20 до протиправних дій, пов`язаних з переведенням неправомірної вигоди на рахунок ( НОМЕР_3 ) банку «Монобанк»; примушуванні 22.02.2025 р. ОСОБА_22 до перерахування неправомірної вигоди на рахунок ( НОМЕР_3 ) банку «Монобанк», який належить ОСОБА_21 ; перерахування 28.02.2025 р. (12 300 грн.), 27.03.2025 р. (6000 грн.) ОСОБА_2 неправомірної вигоди за не притягнення останнього та його найманих працівників до адміністративної відповідальності у сфері господарської діяльності та мобілізації.
Вказані діяння кваліфіковано відповідачем як вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в грубому порушенні вимог п.1, 2, 3, 4, 8, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 р. №2337-VIII, п.1, 2, 3 ч.1 ст.18, п.1, 2, 3 ч. 1 ст.23, ч. 1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», ч.1 ст.22, ч.1 ст.24, ч.1 ст.38 Закону України від 14.01.2014 №1700-VII «Про запобігання корупції», абз.2, 3, 4, 6 п.1 роз.ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 р. №1179, п.6, 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 р. №100, п.1 розд.VI Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 р. №757, п.2.1, 2.3 розд.II Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку Головного управління Національної поліції в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 р. № 1000, п.1, 2 розділу ІІ посадової інструкції від 2025 року. 
Вирішуючи питання щодо наявності в діях/бездіяльності позивача складу дисциплінарного проступку та його доведеність відповідачем в ході проведення службового розслідування, судом першої інстанції вірно враховано, що дисциплінарний проступок являє собою протиправну винну дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Тобто притягнення особи до дисциплінарної відповідальності можливе у разі не дотримання поліцейським вимог щодо чесного, неупередженого, гідного та належного виконання обов`язків, порушення обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, зокрема, й Законом України «Про запобігання корупції», а також вчинення дій, що підривають рівень довіри, поваги та визнання законності дій поліції з боку суспільства.
Стосовно обставин - укриття з жовтня 2024 року до 27.03.2025 р. та не реєстрації у Єдиному обліку Національної поліції України інформації про вчинення ОСОБА_2 та найманими працівниками останнього адміністративних правопорушень у сфері надання послуг та мобілізації, невжиття з жовтня 2024 року до 27.03.2025 р. заходів для документування, у тому числі по припиненню протиправних дій ОСОБА_2 та найманими ним працівниками, які вчиняли адміністративні правопорушення у сфері надання послуг та мобілізації та лобіюванні з жовтня 2024 року до 27.03.2025 р. інтересів ОСОБА_3 з метою уникнення ним адміністративної відповідальності, колегія суддів зазначає наступне.
Так, з матеріалів справи встановлено, що до посадових (функціональних) обов`язків позивача віднесено профілактику та боротьбу з адміністративними правопорушеннями. Виконання цих функцій не є дискреційним правом поліцейського, а є його імперативним обов`язком, визначеним ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», яка вимагає неухильного дотримання законів та професійного виконання службових обов`язків. 
Приписами п.6, 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 р. №100 визначено, що поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.
Поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки. За рішенням керівника органу (підрозділу) поліції або особи, яка виконує його обов`язки, відомості про виявлене кримінальне правопорушення уповноважена службова особа реєструє в ІКС ІПНП (журналі ЄО в разі тимчасової відсутності технічних можливостей унесення таких відомостей до ІКС ІПНП) та невідкладно, але не пізніше 24 годин реєстрації передаються: до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань або передання цих відомостей до органів (підрозділів) поліції нижчого рівня та їх внесення до ЄРДР; у міжрегіональних територіальних органах поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділах - до органів (підрозділів) поліції, на території обслуговування яких сталася така подія, для прийняття відповідних рішень та внесення до ЄРДР.
Обробка відомостей під час прийняття та реєстрації заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події здійснюється в інформаційній підсистемі «Єдиний облік» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» у відповідності до Інструкції з формування та ведення інформаційної підсистеми «Єдиний облік» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 14.06.2019 р. №508. 
За приписами п.3, 5 цієї інструкції Метою ІП «ЄО» є: об`єднання інформації щодо заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події від фізичних або юридичних осіб, що надійшли до органів поліції, в єдиному інформаційному просторі з використанням сучасних інформаційних технологій, комп`ютерного та електронного комунікаційного обладнання; забезпечення контролю за додержанням законності під час прийняття та реєстрації заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події; моніторинг стану оперативної обстановки в державі, виявлення районів зростання правопорушень для раціональної розстановки і маневрування силами та засобами органів поліції; забезпечення інформаційно-аналітичної підтримки діяльності поліції, спрямованої на запобігання та розкриття правопорушень; встановлення зв`язків між даними, що мають значення для кримінального провадження та справ про адміністративні правопорушення; формування статистичної звітності про результати роботи та дотримання законності органами (підрозділами) поліції під час реєстрації та розгляду заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події.
Інформаційні ресурси ІП «ЄО» формуються державною мовою уповноваженими посадовими особами органів (підрозділів) поліції, які є користувачами ІП «ЄО», за територіальним принципом.
Стосовно доводів апеляційної скарги про недоведеність вище наведених обставин, а також твердження сторони позивача, що матеріали службового розслідування мають містити підтвердження факту порушень ОСОБА_2 адміністративного законодавства, які, нібито, не були задокументовані позивачем та інформація про які, нібито, не була зареєстрована належним чином; з наданих суду документів не вбачається, яке саме адміністративне правопорушення було вчинене ОСОБА_2 (його найманими працівниками) та в який період часу; відсутні будь-які докази, що ОСОБА_1 знав про вчинення ОСОБА_2 (його найманими працівниками) адміністративних правопорушень, якщо такі, дійсно, мали місце.
Колегія суддів критично оцінює та відхиляє доводи представника позивача про те, що матеріали розслідування, нібито, не містять підтвердження конкретних фактів порушень з боку ОСОБА_23 цієї позиції слугують безпосередні пояснення ОСОБА_3 , отримані в ході службового розслідування 04.04.2025 р., у яких останній підтвердив факт ведення господарської діяльності (СТО) за відсутності дозвільних документів та без офіційного працевлаштування осіб, що підлягають мобілізації й не дотримуються вимог законодавства в даній сфері. 
Визнання самим правопорушником наявності недоліків у своїй діяльності, а також приписів мобілізаційного законодавства його найманими працівниками, про які було повідомлено саме позивачем, доводить обізнаність капітана поліції ОСОБА_1 із фактами протиправних дій щодо вчинення адміністративних правопорушень й необхідності притягнення ОСОБА_3 та його найманих працівників до адміністративної відповідальності у сфері господарської діяльності та мобілізації. Відтак, відсутність у матеріалах справи відомостей про реєстрацію цих подій в ІП «ЄО» свідчить не про відсутність складу адміністративних правопорушень, а про свідоме укриття інформації посадовою особою з метою створення умов для уникнення суб`єктами адміністративної відповідальності.
Додатковим підтвердженням правомірності висновків дисциплінарної комісії є результати дослідження відеоматеріалів, отриманих від ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві за запитом голови дисциплінарної комісії ГУНП в Одеській області. Письмова дешифровка розмов між позивачем та ОСОБА_2 прямо вказує на те, що предметом їхньої комунікації було «складення протоколу» - офіційного процесуального документа, що є єдиним законним засобом фіксації адміністративного проступку. Таким чином, замість виконання професійного обов`язку щодо документування правопорушення, позивач вступив у позаслужбові відносини, що мають ознаки лобіювання приватних інтересів. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість висновків службового розслідування в цій частині та відсутність порушень процедури його проведення.
Стосовно обставин - схиляння з жовтня 2024 року до 27.03.2025 р. ОСОБА_3 , шляхом погроз на адресу останнього, до неправомірних дій з корисливих мотивів; використанні з жовтня 2024 року до 27.03.2025 р. службового становища з метою одержання від ОСОБА_3 неправомірної вигоди для себе чи інших осіб; вступ з жовтня 2024 року до 27.03.2025 р. у корупційні діяння, пов`язанні з вимаганням від ОСОБА_3 неправомірної вигоди за не притягнення останнього та його найманих працівників до адміністративної відповідальності у сфері господарської діяльності та мобілізації, прийняття у кінці жовтня 2024, 17.12.2024 р. пропозиції неправомірної вигоди в сумі 650 доларів США; отримання неправомірної вигоди в сумі 650 доларів США від ОСОБА_3 за не притягнення останнього та його найманих працівників до адміністративної відповідальності у сфері господарської діяльності та мобілізації; перерахування 28.02.2025 р. (12 300 грн.), 27.03.2025 р. (6000 грн.) ОСОБА_2 неправомірної вигоди за не притягнення останнього та його найманих працівників до адміністративної відповідальності у сфері господарської діяльності та мобілізації; використання в кінці жовтня 2024 року (з 16:00 до 17:00), 12.12.2024 р. (3 15:37 до 15:52), 17.12.2024 р. (з 09:57 до 10:01), 25.01.2025 р. (о 10:00) робочого часу для вчинення протиправних, корупційних дій, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно приписів ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» неправомірна вигода - грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.
При цьому, ч.1 ст.22 цього Закону встановлено обмеження щодо використання службових повноважень чи свого становища з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.
Колегією суддів встановлено, що 25.11.2024 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Зареєстровано кримінальне провадження за №62024150020002395 за фактом одержання з використанням службового становища неправомірної вигоди. Позивача 28.03.2025 р. повідомлено про підозру «у вчиненні кримінального правопорушення, а саме: в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище».
Колегія суддів зауважує, що підозру вручено позивачу саме за вище наведеними обставинами, а повідомлення про підозру, попри те, що не є документом який остаточно констатує вину особи, є офіційним документом, який відображає відомості про кримінальне правопорушення та про слідчі (розшукові) дії, які проводились для встановлення обставин його вчинення. 
Щодо доводів сторони позивача про те що, під час проведення службового розслідування комісією проігноровано засаду презумпції невинуватості, при цьому факт отримання позивачем неправомірної вигоди не досліджувався, що, на думку позивача, свідчить про неповноту проведеного розслідування, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 Кримінального кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Вирішуючи питання про обґрунтованість висновків службового розслідування в цій частині, суд виходить із того, що дисциплінарна відповідальність поліцейського має автономний характер і не є тотожною кримінальній відповідальності. При цьому, встановлення судом відсутності в діях особи складу кримінального правопорушення не виключає можливості кваліфікації тих самих дій як дисциплінарного проступку, оскільки підставою для дисциплінарної відповідальності є порушення службової дисципліни, що оцінюється через призму Присяги поліцейського та етичних норм.
Встановлені матеріалами справи обставини, зокрема, повідомлення про підозру ОСОБА_1 за ч.3 ст.368 КК України у межах кримінального провадження №62024150020002395, попри відсутність остаточного вироку, містять достатній обсяг відомостей про вчинення позивачем дій, несумісних із Присягою. Відсутність вироку суду про визнання його винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування спірних наказів, оскільки позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни. Зокрема в наказі про звільнення вказаний п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII, а не пункт 10 цієї норми. 
На переконання колегія суддів, є безпідставними доводи про те, що відповідачем при прийнятті оскаржуваних наказів не встановлено будь-яких інших фактичних обставин, ніж ті, що стали відомі ГУНП в Одеській області у зв`язку із внесення інформації про кримінальне правопорушення до ЄРДР, оскільки останні спростовуються матеріалами адміністративної справи. Тому, висновки службового розслідування в цій частині хоч і ґрунтуються, в тому числі, на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, розпочатого відносно позивача за ознаками кримінального правопорушення, та наданого Дисциплінарній комісії відповідним правоохоронним органом, однак також ґрунтується на відомостях, встановлених в ході дисциплінарного провадження. Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість висновків службового розслідування в цій частині та відсутність порушень процедури його проведення. 
Аналогічні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 11.07.2023 р. у справі №1.380.2019.002223, від 03.08.2023 р. у справі №160/7157/19, від 14.09.2023 р. у справі №200/1018/21-а, від 19.07.2024 р. у справі №480/7443/22, тощо.
Стосовно обставин - не інформування безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції про пропозицію неправомірної вигоди в сумі 650 доларів США; неповідомлення про пропозицію неправомірної вигоди на спецлінію « 102» УОАЗОР ГУНП в Одеській області, колегія суддів зазначає наступне. 
Так, підпунктом 4 ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено обов`язок, який поширюється, зокрема, на позивача щодо письмового повідомлення про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.
Поряд з цим, п.6 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого, наказом Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 р. №100 поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.
Аналіз наведених положень свідчить про імперативність обов`язку особи, яка виконує функції держави, у разі надходження пропозиції неправомірної вигоди негайно, невідкладно, але не пізніше одного робочого дня, письмово повідомити про це свого керівника або спеціально уповноважений суб`єкт.
Аргументуючи безпідставність вище вказаних інкримінованих позивачу діянь, сторона позивача вказує на те, що матеріали службового розслідування повинні мати докази виявлення або отримання ОСОБА_1 інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням), подальшої бездіяльності позивача у вигляді невжиття заходів з повідомлення про таке кримінальне правопорушення та/або порушення обмежень, передбачених діючим законодавством для поліцейського.
Колегія суддів вважає такі доводи представника позивача неспроможними, з огляду на наступне. 
Так, матеріалами службового розслідування встановлено, що позивач перебував у тривалому позаслужбовому спілкуванні з ОСОБА_2 , в ході якого останній неодноразово висловлював пропозиції неправомірної вигоди у сумі 650 доларів США за лояльність у питаннях мобілізації та господарської діяльності. Факт наявності такої пропозиції підтверджується сукупністю доказів, зібраних дисциплінарною комісією, зокрема матеріалами, що надійшли від органів досудового розслідування.
Відповідно до встановлених обставин, колегія суддів наголошує, що позивач мав реальну можливість та був зобов`язаний виконати алгоритм дій, передбачений пп.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання корупції», а саме: невідкладно повідомити про подію за номером « 102» та свого безпосереднього керівника. Проте, як вбачається з листів УОАЗОР та ВДЗ ГУНП в області від 31.03.2025 р. №17718-2025 та №17700-2025, за період з 25.11.2024 р. до 27.03.2025 р. жодних рапортів чи звернень від капітана поліції ОСОБА_1 щодо пропозиції неправомірної вигоди не надходило.
На переконання колегії суддів, сама по собі бездіяльність поліцейського, яка виразилася у приховуванні факту пропозиції неправомірної вигоди, є грубим порушенням службової дисципліни. Свідоме ігнорування обов`язку інформувати про корупційні ризики свідчить про низькі морально-етичні якості та порушення Присяги поліцейського, оскільки така поведінка створює фундамент для вчинення тяжких корупційних злочинів та дискредитує систему Національної поліції в цілому.
З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків службового розслідування в цій частині. 
Стосовно факту безпідставного запрошення у кінці жовтня 2024 року, 17.12.2024 р. ОСОБА_3 до ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в області, не вжитті заходів щодо реєстрації останнього у Журналі «Обліку «Про доставлених, відвідувачів та запрошених до ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в області» та не сприянні керівникові в організації дотримання службової дисципліни.
Організація діяльності чергової служби в центральному органі управління поліції та його структурних підрозділах, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції України та їх територіальних (відокремлених) підрозділах, органах поліції охорони як територіальних органах Національної поліції України, головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та м. Києві їх структурних підрозділах та територіальних (відокремлених) підрозділах ГУНП, закладах професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання Національної поліції України, регламентована Інструкцією з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України, затвердженою Наказом з Міністерства внутрішніх справ України від 23.05.2017 р. №440 (далі - Інструкція №440).
Згідно з вимогами пп.9 п.8 розділу І Інструкції №440 контроль за здійсненням пропускного режиму та охорони адміністративних будинків поліції відноситься до основних завдань чергової служби органів (підрозділів) поліції відповідно до їх компетенції.
Для виконання покладених на чергову службу завдань залежно від її штату призначається чергова зміна у складі чергових (оперативний черговий, старший інспектор - черговий, інспектор-черговий, помічник чергового) (п.9 розділу І Інструкції №440). 
За роботу чергової зміни та добового наряду чергової служби особисто відповідає оперативний черговий, який є старшим чергової зміни та добового наряду чергової служби (абз.17 п.9 розділу І Інструкції №440).
Організація та забезпечення пропускного режиму до адміністративного будинку органу (підрозділу) поліції або закладу освіти покладається на керівника цього органу (підрозділу) поліції чи закладу освіти, а контроль за здійсненням пропускного режиму - на чергових чергової служб (абз.1 п.1 розділу VIII Інструкції №440). 
Відповідно до приписів пп.7 п.6 розділу ІІ Інструкції №440 контроль за станом службової дисципліни в черговій частині здійснює начальник чергової частини апарату поліції, який, безпосередньо, організовує роботу чергової частини. Особи, які затримані, доставлені, викликані поліцейськими для складання матеріалів про адміністративні правопорушення, проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій чи прибули з особистих або службових питань, реєструються у відповідних інформаційних підсистемах системи ІПНП, а в разі відсутності такої технічної можливості зазначені відомості вносяться до журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених (абз.2 п.8 розділу VI Інструкції №440). 
З огляду на зазначені положення Інструкції №440, а також приймаючи до уваги Примітки в Додатку 7 до Інструкції №440, лише у разі відсутності технічної можливості (тимчасової неможливості) внесення відомостей щодо доставлених, відвідувачів та запрошених у відповідній інформаційній підсистемі системи ІПНП їх реєстрація здійснюється в Журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених. 
До інформаційної підсистеми системи ІПНП або журналу заносяться відомості щодо всіх без винятку осіб, які доставлені, викликані поліцейськими для складання адміністративних матеріалів, проведення процесуальних та слідчих дій чи прибули до органу (підрозділу) поліції або закладу освіти з особистих чи службових питань. 
Реєстрація осіб цієї категорії ведеться поліцейським, який здійснює пропускний режим до адміністративного будинку органу (підрозділу) поліції, закладу освіти, або поліцейським первинної комунікації фронт-офісу. Відповідні відомості також можуть уноситися черговими чергової зміни, службовими особами, які здійснили затримання, або відповідальними за перебування затриманих у підрозділі поліції. 
З метою унеможливлення безпідставного перебування сторонніх осіб в адміністративному будинку поліції оперативний черговий зобов`язаний: 1) проводити особисто інструктаж поліцейського, який здійснює пропуск до адміністративного будинку органу (підрозділу) поліції або закладу освіти, перевірити наявність у нього доступу до відповідної підсистеми системи ІПНП або журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених осіб для реєстрації доставлених, відвідувачів та запрошених до підрозділу осіб; 2) контролювати несення служби поліцейським, який здійснює пропуск до адміністративного будинку органу (підрозділу) поліції або закладу освіти; 3) здійснювати за допомогою інформаційної підсистеми системи ІПНП моніторинг строків візиту та підстав перебування в підрозділі осіб (п.3 розділу VIII Інструкції №440).
Досліджуючи обставини щодо безпідставного перебування ОСОБА_3 у приміщенні відділу поліції, суд відхиляє аргументи позивача про відсутність у нього обов`язку щодо реєстрації відвідувачів. Хоча положеннями Інструкції №440 обов`язок щодо технічного внесення відомостей до інформаційної підсистеми системи ІПНП (або Журналу) покладено на оперативну чергову службу та поліцейських, які здійснюють пропускний режим, це не звільняє оперативного співробітника або керівника підрозділу, який є ініціатором запрошення особи, від обов`язку забезпечити законність такого перебування.
Згідно п.1 розділу VIII Інструкції №440 організація пропускного режиму покладається на керівника підрозділу. Позивач, обіймаючи посаду заступника начальника сектору превенції, відповідно до Дисциплінарного статуту та Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язаний не лише особисто дотримуватися дисципліни, а й сприяти керівникові в її зміцненні та контролювати дотримання законності підлеглими.
Встановлений під час службового розслідування факт безпідставного запрошення ОСОБА_3 до приміщення відділу поліції без належного правового обґрунтування (відсутність зареєстрованого кримінального чи адміністративного провадження, в межах якого здійснювався виклик) свідчить про порушення позивачем принципу законності.
Більш того, перебування сторонньої особи в адміністративній будівлі поліції поза межами офіційного обліку створює передумови для корупційних ризиків та порушення прав людини, що прямо суперечить вимогам п.1 та п.2 ч.1 ст.18 Закону «Про Національну поліцію». Позивач, будучи ініціатором візиту вказаної особи, не вжив заходів для її офіційної реєстрації черговою частиною, чим фактично сприяв режиму неконтрольованого перебування сторонніх осіб у режимному об`єкті.
Посилання позивача на те, що контроль за журналом здійснює черговий, суд розцінює як намагання перекласти відповідальність за власні неправомірні дії на інших осіб. Оскільки саме дії позивача (запрошення особи) стали першопричиною появи відвідувача у відділку, саме на нього покладався обов`язок діяти у спосіб, передбачений законом, а саме - пересвідчитися, що візит належним чином задокументований.
З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків службового розслідування в цій частині та відсутність порушень процедури його проведення.
Стосовно обставин - використання службового становища, під час телефонної розмови з ОСОБА_2 13.01.2025 р. для проведення технічного обслуговування службового транспортного засобу (заміни шин) «Subaru Outback», номерні знаки 16 0770, надання 14.01.2025 р. незаконної вказівки підлеглому - дільничному офіцеру поліції сектору превенції ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області лейтенанту поліції Масленнікову Д. щодо заміни шин на службовому автомобілі «Subaru Outback», номерні знаки НОМЕР_4 , на цивільній станції технічного обслуговування, колегія суддів зазначає наступне.
Пунктами 1-3 розділу VI Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 р. №757 передбачено, що технічне обслуговування і ремонт службових транспортних засобів залежно від обсягів і рівня складності проводяться у наявних в органах поліції приміщеннях (пунктах) технічного обслуговування або на інших станціях технічного обслуговування із застосуванням відповідних засобів перевірки технічного стану. Технологічні вимоги до засобів перевірки технічного стану, обслуговування і ремонту колісного транспортного засобу затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 15.02.2012 р. №106, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 03.03.2012 р. за №356/20669.
Взаємовідносини мiж замовником i виконавцем послуг з технічного обслуговування i ремонту транспортних засобів, їх складових частин (систем), а також вимоги щодо контролю за відповідністю наданих послуг регулюються Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 р. №615, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 17.12.2014 р. за №1609/26386.
Метою проведення технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів органів поліції є утримання їх у придатному для експлуатації стані та належному зовнішньому вигляді, підвищення їх коефіцієнта технічної готовності, своєчасне усунення виявлених несправностей для забезпечення надійності службового транспорту при виконанні покладених завдань.
Відповідно до п.1-7 розділу V Технологічних вимоги до засобів перевірки технічного стану, обслуговування і ремонту колісного транспортного засобу затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 15.02.2012 р. №106, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 03.03.2012 р. за №356/20669, порядок оплати послуг з технічного обслуговування та ремонту КТЗ визначається договором.
Оплата послуг, які виконуються за договором, рахунком-фактурою, нарядом-замовленням, накладною, квитанцією тощо, здійснюється замовником як у готівковій, так і безготівковій формах.
Виконавець оформлює документ про витрати на виконання послуг, який підписується виконавцем і замовником і є невід`ємною частиною договору.
Після надання послуг і прийняття виконаних робіт з урахуванням їх відповідності умовам договору замовник повністю оплачує роботи за умовами договору.
Виконавець оформлює для юридичних осіб окремо документи на оплату матеріалів і послуг з технічного обслуговування і ремонту (включаючи необхідні діагностичні роботи) та окремо документи на оплату матеріалів і виконання робіт з ремонту (включаючи необхідні діагностичні роботи). Виконані роботи виконавець відносить або до технічного обслуговування, або до ремонту на підставі переліків і процедури виконання робіт, регламентованих виробником КТЗ та їх складових частин (систем), та (або) за записами, зробленими в інструкціях з експлуатації та (або) у сервісних книжках, в іншому інформаційному забезпеченні від виробника, а також у нормативно-правових актах.
Якщо експлуатаційна документація КТЗ відсутня, віднесення виконаних робіт до технічного обслуговування або до ремонту здійснюється відповідно до Положення про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 30 березня 1998 року №102, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1998 року за №268/2708 (далі - Положення про технічне обслуговування і ремонт).
Вартість послуг, матеріалів та складових частин (систем) замовник оплачує за цінами, що діяли на день оформлення замовлення, якщо інше не передбачено умовами договору.
У разі відсутності матеріалів, запасних частин або неможливості під час оформлення наряду-замовлення визначити їх кількість, необхідну для надання послуги, обсяги використання матеріалів і складових частин (систем) погоджуються із замовником попередньо, а їх вартість оплачується ним після виконання послуги за цінами, які діяли на день їх надходження, якщо інше не передбачене договором.
Документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб).
В обґрунтування безпідставності вище вказаних інкримінованих позивачу діянь, сторона позивача вказує на те, що в матеріалах службового розслідування не міститься інформація щодо наявності в ВП №4 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області приміщення (пункту) технічного обслуговування, де має проводитись технічне обслуговування і ремонт службових транспортних засобів, що використовуються в ВП. Відсутня також інформація про доведення до особового складу ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, за якими закріплені службові транспортні засоби, про необхідність технічного обслуговування і ремонту службових транспортних засобів на інших, конкретно визначених, станціях технічного обслуговування. Також вказує, що в матеріалах службового розслідування відсутня інформація та докази заміни шин з порушенням плану експлуатації відповідного службового транспортного засобу.
Колегія суддів вважає неспроможними дані доводи, з огляду на наступне.
Порядок технічного обслуговування службового транспорту поліції є чітко регламентованою процедурою, визначеною Наказом МВС №757 та Наказом Мінтрансу №102. За змістом вказаних норм, будь-яке технічного обслуговування (зокрема і сезонна заміна шин) має супроводжуватися оформленням юридично значимих документів: наряду-замовлення, акта приймання-передачі та документа про оплату (чек, квитанція), що є підставою для списання бюджетних коштів або підтвердження витрат.
В ході службового розслідування встановлено, що позивач, ігноруючи встановлений алгоритм, 13.01.2025 р. у позаслужбовий спосіб (через месенджер «WhatsApp») звернувся до цивільної особи ОСОБА_3 з проханням про допомогу у заміні шин на службовому автомобілі «Subaru Outback» (н.з. НОМЕР_4 ).
Суд акцентує увагу на свідченнях підлеглого позивача - лейтенанта поліції ОСОБА_24 , який підтвердив отримання прямої вказівки від ОСОБА_1 заїхати на конкретне приватне СТО для проведення робіт. Показовим є той факт, що заміна шин відбулася без оформлення жодного передбаченого законом документа, що підтверджує надання послуги юридичній особі (ГУНП в Одеській області).
Щодо суперечностей у питаннях оплати, які вбачаються із матеріалів службового розслідування (свідчення ОСОБА_3 про безоплатність послуги проти свідчень ОСОБА_24 про сплату 800 грн., які йому, нібито, компенсували позивач або ОСОБА_13 ), колегія суддів зазначає, що для кваліфікації дисциплінарного проступку позивача визначальним є сам факт використання службового становища для організації обслуговування державного майна у приватний, непрозорий спосіб. Такі дії позивача виходять за межі його повноважень та прямо порушують принципи діяльності поліції, оскільки створюють ситуацію неформальної залежності посадової особи від цивільної особи (надавача послуг), нівелюють державний контроль за технічним станом службового транспорту, а також дискредитують статус керівника, який надає підлеглому вказівки щодо вчинення дій, які не відповідають нормативно-правовим актам. 
З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що використання позивачем своїх владних повноважень та авторитету посади для вирішення господарських питань службового автотранспорту через особисті зв`язки ОСОБА_2 , а також залучення підлеглого до цього процесу, є грубим порушенням службової дисципліни та етики поліцейського. Доводи представника позивача про відсутність інформації щодо відомчих СТО не виправдовують переведення обслуговування державного майна у площину приватних домовленостей, що є абсолютно неприпустимим для працівника правоохоронного органу.
З огляду на вказане, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість висновків службового розслідування в цій частині та відсутність порушень процедури його проведення.
Стосовно обставин - залучення ОСОБА_20 до протиправних дій, пов`язаних з переведенням неправомірної вигоди на рахунок ( НОМЕР_3 ) банку «Монобанк», примушування 22.02.2025 р. ОСОБА_22 до перерахування неправомірної вигоди на рахунок ( НОМЕР_3 ) банку «Монобанк», який належить ОСОБА_21 , колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що в ході службового розслідування дисциплінарною комісією на підставі аналізу пояснень ОСОБА_3 , протоколу допиту свідка ОСОБА_20 , а також матеріалів технічного огляду мобільного пристрою (скриншотів переписки та дзвінків у месенджері «WhatsApp»), встановлено цілеспрямовані дії позивача, спрямованих на отримання неправомірної вигоди через рахунок ( НОМЕР_3 ) банку «Монобанк», який належить ОСОБА_25 .
Апелянт зазначає, що вказаний рахунок є публічним волонтерським збором («Банкою») під назвою «Медицина для ЗСУ», доступ до якого має необмежене коло осіб. Стверджує, що оскільки посилання на цей збір розміщене у відкритому доступі, факт перерахування туди коштів ОСОБА_2 не може свідчити про наявність корупційного зв`язку з ОСОБА_1 , а неповнота службового розслідування проявилася у незалученні пояснень власника рахунку.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що в ході судового розгляду досліджено протокол допиту ОСОБА_20 від 08.04.2025 р. як свідка у кримінальному провадженні. Свідок підтвердив, що є знайомим позивача з дитинства та підтримував із ним контакт незадовго до описуваних подій. Водночас свідок категорично заперечив факт надання працівникам поліції доступу до керування «Банкою» або обізнаність про джерела надходження коштів, пояснюючи це деперсоналізацією платежів у системі «monobank».
На основі сукупності зібраних доказів, зокрема даних про координацію позивачем процесу оплати через месенджер «WhatsApp» та його підтвердження отримання транзакцій, суд погоджується з висновком відповідача про ігнорування позивачем етичних стандартів та порушення Присяги. На думку суду першої інстанції, з якою погоджується суд апеляційної інстанції, для поліцейського є недопустимим схиляння громадян до будь-яких грошових перерахувань, навіть на благодійні цілі, оскільки нівелює саму суть волонтерського руху та створює у суспільства уявлення про можливість уникнення відповідальності через благодійні внески, що прямо підриває авторитет Національної поліції.
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо неповноти розслідування через не відібрання пояснень у ОСОБА_20 безпосередньо комісією, колегія суддів зазначає, що матеріали кримінального провадження (протокол допиту свідка), які були офіційно надані дисциплінарній комісії, є належним та достатнім джерелом інформації. 
З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків службового розслідування в цій частині та відсутність порушень процедури його проведення.
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо відсутності суспільного резонансу та набуття інформацією широкого розголосу у мережі Інтернет, колегія суддів зазначає наступне. 
Вчинки, які дискредитують працівників поліції та, власне, органи Національної поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції і її працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Колегія суддів зауважує, що позивача було затримано після отримання неправомірної вигоди у порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру за ч.3 ст.368 КК України. Така обставина беззаперечно свідчить про поведінку, що дискредитує працівника поліції навіть за відсутності вироку суду.
В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Вказана правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду від 14.03.2023 р. у справі №320/1206/21, та у постанові Верховного Суду від 03.04.2024 р. у справі №420/9503/22.
Позивач, перебуваючи на службі у Національній поліції, повинен бути взірцем та прикладом для громадян як в робочий так і позаробочий час, та в силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.
Сам факт пред`явлення підозри поліцейському, його можливе притягнення до кримінальної відповідальності за отримання хабара та висвітлення цієї події у засобах масової інформації, призводить до підриву авторитету та довіри громадян до поліції. Те що підозрюваним у цьому кримінальному провадженні є саме поліцейський свідчить про порушення ним Правил етичної поведінки поліцейських, Дисциплінарного статуту та вимог Закону №580-VIII.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 15.08.2024 р. у справі №420/5700/23.
Щодо особистої недисциплінованості, умисного невиконання норм діючого законодавства України, вчинення дій, що підривають авторитет Національної поліції України; непрофесійного виконання своїх службових обов`язків відповідно до наказів керівництва; вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, порушення Присяги поліцейського в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського; порушення етики поліцейського, Правил внутрішнього розпорядку та антикорупційного законодавства України, колегія суддів зазначає наступне.
Так, щодо обґрунтованості висновків службового розслідування в цій частині, судом першої інстанції вірно враховано, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Як висновується з аналізу нормативно-правових актів, які регулюють діяльність працівників органів поліції, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Вчинки, які дискредитують працівників поліції та, власне, органи Національної поліції, пов`язані, насамперед, із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції та її працівників в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби.
Тому, виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати зв`язків і не вчиняти дій, які підривають авторитет працівника поліції чи носять корисливий або протиправний характер.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.06.2021 р. у справі №420/241/20.
При цьому, колегія суддів відхиляє доводи сторони позивача про те, що дисциплінарна комісія, нібито, не долучила документів на підтвердження незнання ОСОБА_1 нормативних актів та посадових обов`язків. Професійна компетентність та знання законодавства (зокрема Закону «Про Національну поліцію» та антикорупційних норм) є апріорною умовою проходження служби для особи у званні капітана поліції, яка обіймає керівну посаду заступника начальника сектору. Встановлені у ході службового розслідування факти є беззаперечним свідченням особистої недисциплінованості позивача, свідомого нехтування ним нормами права, непрофесійного виконання своїх службових обов`язків й порушення Присяги, що становить склад дисциплінарного проступку.
Отже, з урахуванням встановлених службовим розслідуванням обставин, які підтверджуються обставинами, встановленими під час судового розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів вважає, що вони в достатній мірі підтверджують факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог ст.ст.19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, ЗВО та особистого ознайомлення поліцейського з ним, що здійснюється кадровим підрозділом органу (підрозділу, закладу, установи), ЗВО за місцем проходження служби зазначеним поліцейським. Таке ознайомлення засвідчується шляхом проставляння поліцейським, притягнутим до дисциплінарної відповідальності, підпису, прізвища та ініціалів на останньому аркуші копії наказу, долученої до його особової справи.
У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт довільної форми, що підписується працівником кадрового підрозділу та іншими присутніми під час відмови особами, який долучається до особової справи поліцейського, притягнутого до дисциплінарної відповідальності.
Виконання таких дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь та звільнення зі служби в поліції, шляхом видання наказів по особовому складу покладається на підрозділи кадрового забезпечення (служби персоналу) територіальних органів поліції, установ та закладів поліції, а також ЗВО.
Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені ст.24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
У відповідності до вимог ст.12 Дисциплінарного статуту одним з видів дисциплінарного стягнення є звільнення з органів внутрішніх справ.
Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Частиною 9 ст.20 Дисциплінарного статуту визначено, що застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь здійснюється керівниками, які уповноважені приймати на службу до поліції, призначати на посаду та присвоювати спеціальне звання.
Згідно з вимогами ч.3 ст.22 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.
Колегія суддів зазначає, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 25.04.2019 р. у справі №816/604/17.
Сторона позивача наголошує на надмірній суворості обраного заходу дисциплінарного впливу та неврахуванні особи порушника, зокрема, позитивних характеристик ОСОБА_1 . 
Оцінюючи наведені аргументи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до положень Дисциплінарного статуту, при визначенні виду стягнення керівник має враховувати характер проступку, обставини, за яких він вчинений, та ставлення поліцейського до виконання службових обов`язків. Водночас даний акт наділяє уповноваженого керівника правом дискреції у виборі конкретного виду стягнення, де звільнення зі служби є крайнім, але законним заходом у разі вчинення діянь, що дискредитують звання поліцейського.
Високі вимоги до морально-етичних якостей поліцейського є презумпцією його перебування в лавах Національної поліції, а попередня позитивна характеристика особи не створює для неї правого імунітету у разі вчинення грубого порушення закону та присяги.
Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність обставин, що стали наслідком притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, та правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції у зв`язку з вчиненням ним дисциплінарного проступку, який компрометує його як поліцейського та дискредитує поліцію в цілому.
На думку колегії суддів, оскаржувані накази прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою його надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, а тому підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні.
Позовні вимоги в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - є похідними від вимоги щодо визнання протиправними та скасування наказів, тому також не підлягають задоволенню.
Згідно з вимогами ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
В той же час, відповідач надав суду належні та допустимі докази, виклав правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке відповідає вимогам зазначеним у ч.2 ст.2 КАС України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 11.05.2026 року.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька   К.В. Кравченко