Справа №463/9237/20
Провадження №1-кп/463/47/26

В И Р О К
іменем України

03 червня 2026 року Личаківський районний суд м.Львова 
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 
з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020145040000166 від 12.08.2020, про обвинувачення:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє: 23.03.2026 Перемишлянським районним судом Львівської області за ч.2 ст.309, ст.71 КК України, до покарання у виді 2 років позбавлення волі,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-
встановив:

11.08.2020 близько 22-00 год. ОСОБА_4 перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів з метою власного безпідставного збагачення, із загального балкону сходової клітки першого поверху, таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_6 , а саме: гірський велосипед червоного кольору із маркуванням жовтого кольору вартістю 5000 грн. Після цього, ОСОБА_4 утримуючи при собі зазначений викрадений велосипед, залишив місце вчинення кримінального правопорушення та виніс викрадену річ з приміщення під`їзду будинку АДРЕСА_2 . В подальшому ОСОБА_4 викрадений велосипед продав невідомій особі на ринку «Торпедо», що на вул.Кукурудзяній, 1 у м.Львові, отримавши за нього 500 грн., які витратив на власні потреби. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 5000 гривень.
В судовомузасіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю. У вчиненому обвинувачений розкаявся і просить суворо його не карати та призначити мінімальне покарання. 
Оскільки учасники судового провадження визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому, судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене вище, суд, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України – таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно - кваліфіковано правильно.
При призначенні покарання суд керується наступним. 
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. 
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів. 
Особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий, має постійне місце проживання, обставини, що пом`якшують покарання – щире каяття у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій ч.2 ст.185 КК України з визначенням остаточного покарання на підставі ст.70 КК України.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, – 

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. 
На підставі ч.4 ст.70 КК України, остаточно, за сукупністю кримінальних правопорушень, до даного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 23.03.2026 та остаточно призначити ОСОБА_4 – 2 (два) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу звернення вироку до виконання.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити прокурору та направити обвинуваченому.

Суддя:     ОСОБА_1