П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2605/24-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк Олександр Петрович 
Суддя-доповідач - Сушко О.О. 
17 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сушка О.О. 
суддів: Залімського І. Г.  Мацького Є.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РОМА» до Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом відповідача про визнання протиправною та скасування постанови.
Відповідно до рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 13.03.2024 старшим державним інспектором проведено перевірку транспортного засобу, що належить ТОВ «РОМА», за результатами якої складено акт №029047 про порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у зв`язку з відсутністю протоколу перевірки та адаптації тахографа. За результатами розгляду матеріалів справи 13.05.2024 винесено постанову про застосування до ТОВ «РОМА» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 грн за виявлене порушення.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 5 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі – Закон №2344-III) визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Частиною чотирнадцятою статті 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). 
Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт, визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 (далі - Порядок №1567).
Відповідно до пункту 12 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.
Пунктом 13 Порядку №1567 передбачено, що графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин. 
За приписами пункту 14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт. 
Пункт 15 Порядку №1567 визначає вичерпний перелік питань, які перевіряються під час рейдової перевірки, зокрема наявність передбачених законом документів, дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, режиму праці та відпочинку водіїв, правил перевезень та інших встановлених нормативних вимог. Пункт 16 Порядку №1567 передбачає, що під час такої перевірки допускається використання спеціалізованих транспортних засобів, обладнання для контролю режиму праці та відпочинку, засобів фото- і відеофіксації, а також здійснення опитування водія чи пасажирів і проведення інших допоміжних контрольних дій.
В абзаці третьому пункту 20 Порядку №1567 зазначено, що виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
Пунктом 21 Порядку №1567 встановлено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. 
Як встановлено судом, уповноваженим працівником відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті в акті №029047 від 13 березня 2023 року зафіксовано порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: здійснення перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»: протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.
Так, інспектором в акті зазначено, що водій здійснював перевезення вантажу для ТОВ «РОМА» згідно ТТН №РН-01587636 від 13 березня 2024 року з м. Хмельницький транспортним засобом, не обладнаним тахографом, на момент проведення перевірки відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, визначений статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Відповідно до частини першої статті 34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Згідно з частинами першою та другою статті 39 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для регулярних спеціальних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.
Перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, визначений статтею 48 Закону №2344-III.
Так, у відповідності до частин першої та другої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція №385), пунктом 1.4 Розділу І якої передбачено, що контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.
Положення Інструкції №385 встановлюють обов`язки водія та перевізника щодо належної експлуатації тахографа. Водій зобов`язаний правильно використовувати тахограф, мати при собі протокол його перевірки та адаптації, а також відповідні тахокарти або дані з цифрового тахографа, і забезпечувати фіксацію режиму праці та відпочинку. Перевірка та адаптація тахографів здійснюється уповноваженими сервісними центрами з оформленням протоколу встановленої форми, який зберігається у перевізника та сервісному центрі. Перевізник, у свою чергу, забезпечує водіїв необхідними засобами для роботи з тахографом, організовує його належну експлуатацію та зберігає відповідну документацію протягом установлених строків, а також здійснює контроль за дотриманням цих вимог.
Поряд з цим, відповідно до пункту 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010 року (далі – Положення №340), водій, який керує транспортним засобом, який не обладнаним тахографом, веде індивідуальну контрольну книгу згідно додатку 3 або повинен мати копію графіка змінності водіїв.
Як вбачається зі змісту форми Індивідуальної контрольної книжки водія, яка є Додатком 3 до Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, в такій зазначаються відомості про: посвідчення водія (серія та номер документа), дані про перевізника, дата здійснення перевезення, марка та реєстраційний номер колісного транспортного засобу, маршрут руху, показник одометра (початковий, кінцевий, загальний пробіг), початок та кінець робочої зміни, дані про тривалість перерви між періодами керування за зміну (год., хв.) із зазначенням дати початку і дати кінця перерви, тривалість змінного періоду керування і міжзмінного відпочинку, підпис водія, відмітки про перевірки.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі заповнені тахокарти, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, а у разі керування транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладений в постанові від 11.02.2020 року у справі №820/4624/17, яка враховуються судом в силу приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-III встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, виходячи з аналізу наведених вище норм у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що суб`єктом відповідальності, передбаченої статтею 60 Закону №2344-III, є автомобільний перевізник, а для наявності порушення вимог Інструкції №385 та Положення №340 підлягає встановленню факт наявності у водія як заповненої тахокарти, так і відсутність картки водія чи роздруківки даних роботи тахографа. У разі, якщо транспортний засіб не обладнаний тахографом, водій зобов`язується вести індивідуальну контрольну книжку водія або мати при собі копію графіка змінності зміни водіїв. У випадку встановлення факту відсутності вказаних документів наявні правові підстави для притягнення автомобільного перевізника до відповідальності, встановленої статтею 60 Закону №2344-III.
Як вбачається з обставин справи і що не заперечувалося сторонами, транспортний засіб марки TATA LPT 613, який належить ТОВ «РОМА», не обладнаний тахографом.
Водночас, як зазначено в листі Приватного акціонерного товариства «Запорізький автомобілебудівний завод» від 06 березня 2024 року, встановлення (обладнання) аналогового тахографа на автомобіль TATA LPT 613 не можливе. При виробництві на зазначені автомобілі тахографи не встановлювались.
Вказаний лист було надано позивачем до матеріалів справи про порушення ТОВ «РОМА» законодавства про автомобільний транспорт на підставі акту №029047 від 13 березня 2024 року, однак такому відповідач не надав належної оцінки під час винесення оскаржуваної постанови.
Разом з цим слід зауважити, що згідно з наведеними вище положеннями законодавства у разі відсутності в транспортному засобі обладнаного тахографа водій повинен був мати при собі один із документів, передбачених пункту 6.3 Положення №340, а саме: або індивідуальну контрольну книжку водія, або копію графіка змінності водіїв.
Посилання на вказаний пункт Положення №340 також містить акт перевірки №029047 від 13 березня 2024 року.
Також,слід звернути увагу на те, що, заперечуючи щодо висновків акту перевірки №029047 від 13 березня 2024 року, позивач як у запереченнях від 10 травня 2024 року, так і в позовній заяві наголошував на тому, що під час перевірки 13 березня 2024 року водій повідомив інспектору, що веде Індивідуальну контрольну книжку водія, але інспектор проігнорував цей факт та склав акт про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а з копії зазначеної книжки водія видно, що вона заповнення належним чином, кожного дня здійснено записи щодо початку роботи та її закінчення.
В матеріалах справи наявна індивідуальна контрольна книжка водія ОСОБА_1 (копію якої було надано як до позову, так і до відзиву, що свідчить про наявність такої у відповідача станом на час прийняття оскаржуваної постанови), в якій містяться відомості про здійсненні водієм перевезення із зазначенням дат таких перевезень, марки та реєстраційного номеру транспортного засобу, маршрути руху при проведенні перевезень, показники одометра (початковий, кінцевий, загальний), початок та кінець робочої зміни, тривалість перерв, тривалість змінного періоду керування та міжзмінного відпочинку. Тобто, відомості, які містяться в індивідуальній контрольній книжці водія ОСОБА_1 , відповідають вимогам Додатком 3 до Положення №340. Однак указана книжка була проігнорована відповідачем.
Як свідчать встановлені обставини справи, позивач скористався правом на надання власних пояснень, висловлення своєї позиції щодо вчиненого ним, на думку відповідача, порушення Закону України «Про автомобільний транспорт». З метою спростування позиції посадових осіб відділу державного нагляду (контролю) про допущення порушень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» позивач надав відповідачу заперечення на акт перевірки, до якого долучив копію індивідуальної контрольної книжки водія ОСОБА_1 та копію листа-відповіді ПАТ «Запорізький автомобілебудівний завод». 
Слід зауважити, що розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт фактично спрямований на можливість суб`єкта господарювання – автомобільного перевізника спростувати допущене порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Однак указані вище документи під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідачем безпідставно не брались до уваги.
З огляду на викладене у своїй сукупності, слід вважати, що відповідач дійшов помилкових висновків про наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності згідно абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Згідно з частинами першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Перевіряючи оскаржуваний позивачем індивідуальний правовий акт на відповідність його критеріям, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що такий прийнято не на підставі законодавства, яке регулює спірні відносини; не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішень; недобросовісно; нерозсудливо; без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення.
Тому, слід дійти висновку про наявність правових підстав для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови від 13 травня 2024 року №072944.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Залімський І. Г.    Мацький Є.М.